r. 1887 Hasebroe k. 5 ) Pii oxydaci roztoku dusičnanu vizmutového kyslič- 
níkem vodičitým v prostředí hydrátu sodnatého, draselnatého neb ammonia- 
kálném získával za chladu produkty žluté, za tepla hnědé, za současného 
vývoje kyslíka. Z počátku, a to při pokusech, kde pracoval za tepla, se 
domníval, že vzniká vlivem alkalií bezvodý žlutý kysličník; později když 
pracoval i s roztoky ammoniakálnými a za chladu, seznal, že běží tu o spe- 
cielní účinek kysličníka vodičitého. Jelikož tutéž změnu vykazoval i čerstvě 
sražený a sfiltrovaný hydrát smísil-li se s alkalickým neb ammoniakálným 
roztokem kysličníka vodičitého, soudil z toho na patrnou přeměnu hydro- 
xydu vizmutového. Vzniklé produkty rozpouštěly se ve zředěných i kon- 
centrovaných silných kyselinách minerálných za současného vývoje plynů; 
zároveň patrný byl přechod barvy a to od oranžové přes hnědou k růžově 
červené. Při rozpouštění ve zředěné kyselině dusičné podržoval preparát 
delší dobu růžově červené zbarvení, které rychle mizelo zahřetím. Seznal, 
že žlutý prášek vlivem kyseliny solné uvolňuje kysličník uhličitý a chlor, 
vlivem kyseliny sírové pak volný kyslík, o čemž se přesvědčil absorpcí 
alkalickým roztokem pyrogalolu a usuzoval z toho, že zde běží o výše 
kyslíkaté sloučeniny vizmutové. Aby se o složení preparátů přesvědčil, 
prováděl kompletní analysy a to tímto způsobem: Vizmut určil žíháním 
preparátu a vážením jako kysličník vizmutový Bi.,O r Množství vodíka 
stanovil spalováním preparátu v rouře a jímáním vody. Kysličník uhličitý 
uvolňoval v apparátě Fresenius-Willově a jímal v Liebigově absorpčním 
aparátku. Celková diference udávala mu nepřímo množství kyslíka. 
Summu hodnot srovnával pak s celkovou diferencí, kterou obdržel žíháním 
preparátu. Po přepočtení kysličníka uhličitého na uhličitan vizmutový 
formule (BiO) a C0 3 přichází Hasebroek k závěru, že vzniká tu pouhý 
pentoxyd vizmutový složení Bi 2 0 5 . 
J a n n a s c h 6 ) ve svém návodu ku praktické vážkové analyse uvádí, 
že při oxydaci roztoků solí vizmutových ammoniakálným kysličníkem 
vodičitým vzniká hypcroxyd vizmutu. 
M o r a t h a L o r c h 7 ) užili při přípravě vizmutičné kyseliny speci- 
elně její soli sodnaté co oxydačního prostředku kysličníka sodičitého, 
kterým střídavě s chlorem působili při 0° C na kysličník vizmutový, vhydro- 
xydu sodnatém suspendovaný; zahřetím na 90° C dospěli k produktu 
červenohnědému formule NaBiO.,. 
D e i c h 1 e r 8 ) upozorňuje na pozorování Schonbeinovo, že kysličník 
vodičitý má v neutrálních roztocích oxydační schopnosti; v alkalickém 
prostředí vystupuje schopnost ta mnohem zřetelněji. Dále pozoroval, 
5 ) Hasebroek: Ber. der deut. chem. Ges. 20 (1887) 213. 
6 ) Jannasch: Praktischer Leitfaden der Gewichtsanalyse (1897). Str. 77. 
Berichte der deut. chem. Gesellsc haf t: 26, 1499, 2908, 27: 2227; — 28: 994, 1409. 
Zeit. fůr anorg. Chemie 8, 302. 
7 ) Morath a Lorch: Gmel. Krauťs: Hand d. anor. Chem. 
8 ) Deichler. Zeit. f. anor. Chemie 20 (1899) 92. 
XXXII. 
