3 
že kysličník vodičitý neredukuje úplně vizmutičnou kyselinu, neboť 
vzniká tu žlutý kysličník, který z roztoku jodidu draselnatého vylučuje 
jod a který možno považovati za směs kysličníků Bi 2 0 3 -f- Bi 2 0 5 . 
Rupp aSchauman n 9 ) hleděli určovati titračně množství vy- 
loučeného jodu z jodidu draselnatého v prostředí kyseliny solné oxydací 
peroxydy dle Jannaschova způsobu připravenými. Žluté produkty vizmu- 
tové neuvolňovaly jim ani stopy jodu, z čehož usuzovali, že se tu jedná 
pouze o sloučeninu formule BiO . OH. I probíhá tu dle jejich náhledu 
reakce dle následovně rovnice: 
MeO a + H 2 0 2 = MeO + H 2 0 + 0 2 . 
Hanse r 10 ) a V a n i n o tvrdí, že působením kysličníka vodičitého 
na sloučeniny vizmutové netvoří se ani stopy nějakého vyššího oxydu 
a to z toho důvodu, že oxydační schopnost kysličníka vodičitého se úplně 
otupuje opačnou redukční reakcí. Bližšího však oba autoři ničeho ne- 
uvádějí. 
M o s e r 11 ) na základě svých pokusů hledí objasniti nesrovnalosti 
v udání různých badatelů a potvrzuje udání Ruppa a Hausera, že oxydací 
kysličníkem vodičitým nevzniká žádný vyšší oxydační produkt vizmutu. 
Provádí nejprve kvalitativně pokusy a to tím způsobem, že ve žluté pro- 
dukty, které připravil oxydací sloučenin vizmutových kysličníkem vodi- 
čitým v alkalickém i ammoniakálném prostředí, působí kyselinou solnou 
(2 : 1) v prostředí jodidu draselnatého. Vyloučil se mu vždy jod, jak se pře- 
svědčil reakcí Myliovou, jakož i vy třepá váním jodu sírouhlíkem. Výklad 
této reakce zjednal si dalšími pokusy. 
Přikročil ke kvantitativnému prozkoušení produktů, které připravil 
dle návodu Jannaschova. Roztok dusičnanu vizmutového lil za chladu 
do ammoniakálného roztoku kysličníku vodičitého, při čemž volil násle- 
dovní poměry (a) 150 cc 3% H 2 0 2 -j- 200 cc NH 3 h 0,958, ( b ) 50 cc 3% 
HA + 200 cc NH 3 h 0,958. Pozoroval, že i při teplotě 0° C a pomalého 
přítoku roztoku dusičnanu vizmutového do ammoniakálního roztoku 
kysličníka vodičitého uvolňuje se značné množství kyslíka a usuzuje 
z obdoby při reakcích olova a manganu, že tu probíhá reakce: 
Bi 2 0 3 + H 2 0 2 ^±BiA + H 2 0 . (i) 
BiA + HA — Bi 2 0 3 + H ž O + 0 2 (2) 
Moser tvrdí, že rovnice prvá vede k rovnováze, která se záhy poruší 
a resultuje pak prý pouze produkt Bi 2 0 3 vlivem reakce druhé vzniklý. 
Produkt vzniklý oxydací ammoniakálným roztokem kysličníku vodičitého 
9 ) Rupp a Schaumann: Zeit. í. anal. Chemie 42 (1903) 732. 
10 ) Hauser: Zeit. fůr anor. Chem. 39. (1904) 381. 
n ) Moser: Zeit. fůr anor. Chem. 50. (1906) 33. 
XXXII. 
1* 
