2 
množstvím vody), aby obsahovaly trochu volné kyseliny a byly prosty 
dusičnanu (jinak sražení jest neúplné) a chloridu (tvoří se Cu 2 Cl 2 ). Ne- 
sráželi pak volnou kyselinou fosfornatou, nýbrž fosfornatanem horečnatým 
a vyloučenou měd přímo nevážili, nýbrž až po redukci v proudu vodíka. 
Výsledky úplně souhlasily s theorií. 
Téže reakce, s tím toliko rozdílem, že místo Mg(H 2 P0 2 ) 2 brali H 3 P0 2 , 
upotřebili pro měď F. Mavrov a W. Muthmann, 3 ) předpisujíce srážeti 
roztok síranu mědnatého o koncentraci 0,1 g Cu na 100 — 200 cm 3 několika 
cm 3 roztoku kyseliny fosfornaté, zahřívati až přestane vývoj H 2 a vylou- 
čenou Cu na váženém filtru při 100° sušiti. Methoda se nehodí, jsou-li 
přítomny CT-iony, hodí se však i tehdy, jsou-li v roztoku C 2 H 3 0 2 '-iony 
a N0 3 '-iony, nesmí však býti příliš mnoho ITN0 3 , ježto se jí okysličuje 
H 3 P0 2 na H 3 P0 4 . H 3 P0 2 lze bráti prodejnou (obsahující často (Ca(H 2 P0 2 ) 2 , 
oxálovou kyselinu a někdy trochu volné H 2 S0 4 ), aniž ji třeba čistiti. 
Výsledky čtyř uvedených případů jsou. na první pohled velice pěkné. 
Autoři doporučují methodu tu k dělení Cu od Cd a Zn a dokládají, že bude 
vhodná též pro dělení Fe, AI, Co, Ni, Pb, v čemž hodlají pracovati. 
Jiných prací, které by se zabývaly studiem této methody v přístupné 
nám literatuře jsme nenalezli; až teprve v poslední době, kdy již studie 
naše byla skoro dokončena, vyšla práce P. B. Dallimor e-a , 4 ) která 
byla nám přístupná toliko z referátu a v níž doporučuje se gravimetrické 
stanovení mědi kyselinou fosfornatou. Dallimore však vyloučenou měd 
vyžíhá na CuO, a tento teprve váží. K methodě této se ještě později 
vrátíme. 
Methodu Mavrov-Muthmannovu, vlastně Gibbs-Mavrov-Muthman- 
novu, pojali do učebnic svých W. Autenrieth, jak již výše uvedeno 
(II. vyd., str. 45), W. v. Miller a H. Killiani (IV. vyd. str. 230 
[1899]), v jiných pak analytických knihách jsou o ní pochvalná uznání. 
Tak Dr. A. Classen v „Ausgewáhlte Methoden der analytischen Chemie" 
(I. sv., str. 75 [1908]) praví: ,,V posledním čase nabyla jen jediná methoda 
významu a to proto, že lze jí užiti k dělení Cu od Cd a Zn; jest to Mavrov- 
Muthmannem využitkovaná reakce kyseliny fosfornaté s měďnatými so- 
lemi." Rovněž H.Nissenson ve spise ,,Die Untersuchungsmethoden 
des Zinks" na str. 86 (1907) píše: „Methodu Mavrov-Muthmannovu dlužno 
pokládati za velmi elegantní způsob, při němž měd může se vážiti jako kov." 
H. Nissenson a W. Pohl: „Laboratorimnsbuch fůr den Mettall- 
chemiker" ([1907] str. 91) rovněž doporučují methodu zmíněnou k dělení 
Cu od Cd. Toliko v Dr. L. L. deKonincka „Lehrbuch der qualita- 
tiven und quantitativen chemischen Analyse" (II. sv. str. 22 [1904]) dočteme 
se vzhledem k methodě Mavrov-Muthmannově: „Omezujeme se na toto 
stručné sdělení, jelikož se způsob sám, ačkoliv má výhodu, že lze ho upo- 
3 ) F. Mavrov a W. Muthmann: Z. f. anolag. Ch. XI., 268 (1896). 
4 ) P. B. Dallimore: Ch. Zbl. 1909 II., 1897. 
XXXIII. 
