6 
Tato forma mykorrhizová tedy instruktivně ukázala, že intercellu- 
lárni hyfy ve značné míře vystřebávají z buněk pokožkových jejich obsah 
tříslovinný. Ve starších partiích kořínkových haustoria tato značně se pro- 
dlužují a prorůstají až ku spodnímu konci buněk pokožkových. Často lze 
ale také nalézti mezi buňkami pokožkovými obyčejné réseau hyfové. 
Tříslovinné hyfy plášťové nalezl jsem ostatně i v obyčejných, pěkně 
vyvinutých plstnatých mykorrhizách habrových. Zde shledal pak jsem 
rovněž po působení osmiové kyseliny i černé hyfy hadovité. Také zde táhly 
se velmi blízko periferie kořínkového těla vlastního; někdy dokonce bylo 
viděti, kterak k němu vesílají krátké výběžky. Hyfy tyto velmi jsou po- 
dobny válcovitým hyfám, jaké nacházejí se v myceliálních pruzích a plod- 
nicích různých Hymenornycetů a G aster omycetů (B a m b e k e, cit. dle 
Strasburger, III. Aufl. pg. 335) chovajíce zde glykogen a jiné 
látky a sloužíce ku hromadění a rozvádění různých živin. 
Jako jsou postranní, normální kořínky mykorrhizy prosté odlišný 
již svou stavbou od mykorrhiz, tak také liší se od nich obsahem „tříslo vin"; 
chovajíť těchto daleko menší množství a to obyčejně ve způsobě jedné 
dosti malé vakuoly tříslovinné, která je uprostřed buňky suspendována. 
Pře tvořu je-li se tedy kořínek v mykorrhizu, zvýšuje značně svůj obsah 
„tříslovinný". Kamiensíciho údaj (1886), že obsah buněčný u my- 
korrhiz Carpinu je pozměněn oproti kořínkům normálním, takto tedy 
nutno vyložiti. Také jeho názor, že houby chovají se tu vůči vyšším rost- 
linám antibioticky, pokládám do jisté míry za správný. 
Fagus silvatica. 
Na lokalitách, kde jsem sbíral, vyskýtaly se mykorrhizy vesměs 
ve velkém, ba místy obrovském množství. Bylo patrno, že byly tu veškery 
podmínky realisovány, jichž je potřebí, aby se utvořilo pro vývoj mykor- 
rhiz příznivé, normální medium. Vskutku byl zde téměř všecek povrchový 
systém kořenový buků změněn v mykorrhizy. Abstrahuj i-li však od ko- 
řínků, které se nacházely ve svrchních vrstvách spadalého listí bukového, 
a od těch, jež jak se mi zdá, vegetovaly ve vlhkých partiích půdy, na př. 
v humuse blíže potoků lesních a kteréžto všecky měly povrch plstnatý, 
t. j. krytý krátkými, vláskům kořenovým podobnými vlákny houbovými, 
byly veškeré ostatní kořínky mykorrhizové úplně hladké. A jelikož pr vněj- 
ších bylo poměrně velmi malé množství, nutno říci, že vlastně téměř veškeré 
mykorrhizy starých buků z mých lokalit postrádaly hyfového vlášení, jež 
vyznačuje na př. mykorrhizy Pinusů z písčitých půd anebo mykorrhizy 
Monotropy. 
Morfologické karaktery mykorrhiz jevily značnou rozmanitost. 
Častým zjevem byly pravidelně, ve stejných téměř vzdálenostech jakoby 
řebříčkovitě rozvětvené kořínky (Fot. 1, 6, 2), jichžto, většinou krátké, 
postranní větvičky budto v jedné rovině se nacházely aneto na všecky strany 
paprskovitě se rozbíhaly, dosahujíce tu i větších rozměrů. Délky větviček 
přibývalo ponenáhlu s jich stářím. Všecky byly značně tenké, jen vegetační 
XXXV. 
