11 
Hyfy tyto netvoří nějakého značnějšího pletiva. Jsou od sebe více 
méně vzdáleny, takže na příčném průřezu flemmingového praeparátu 
(bez následného H 2 0 2 ) objevují se toliko isolovaně široká jejich lumina 
a místy jen hadovitý jejich průběh lze sledovati (Fig. 7, G ). Na podélném 
řezu také jen krátké části jejich vycházejí na venek a hyfy ukazují se rovněž 
často na přič proříznuty. Vždy objevují se blíže periferie vlastního kořínku 
než blíže povrchu plášťového a jeví již tímto způsobem vztahy ku „tříslo- 
vinným" hyfám resp. ku kořínku samotnému. Ostatně táhnou se někdy 
jednotlivá vlákna z vrstvy tříslo vinné i výše do pláště končíce zde promi- 
nentními výběžky, v nichž lze ještě sraženiny tříslo vinné postihnouti. 
Ba v některých případech konstatoval jsem na místo glykogenu v „glyko- 
genových" hyfách na mikrotomových řezech tytéž sraženiny hichromatové, 
jaké se jeví v „tříslo vinných", takže nemohlo býti sporu o tom, že z kořínku 
absorbované třísloviny až v tak vysoké poměrně vrstvy plášťové byly sve- 
deny. Glykogenové hyfy objevují 
se i ve pláštích hlavních kořínků. 
Nevím tedy jiného výkladu, 
zvlášť vzpomenu-li toho, že po- 
vrch plášťů mých mykorrhiz ne- 
měl vyvinuty zvláštní nějaké or- 
gány, jež by poukazovaly na znač- 
nější absorpci některých látek ze 
vnějška, než že glykogenový obsah 
zmíněné vrstvy hyfové povstal 
zpracováním „tříslo vin", jež byla 
vlákna mykorrhizová pletivům 
kořínkovým odňala. Pak bv vlast- 
ně ovšem představovaly třísloviny nahromaděné v tříslovinné vrstvě re- 
servní látky, jež slouží plášťům jako jistý pramen výživy. Při tom není 
nemožno, že třísloviny již v oné specifické vrstvě z části byly zpracovány, 
což se ovšem obvyklým mikrochemickým methodám vymyká. Rovněž je 
těžko říci, jakým směrem se zpracování toto děje. Je to tím obtížnější, 
že nelze zde prováděti makrochemických reakcí pro množství přimíšenin, 
jež by z plášťů hyfových pocházely. Že však vlákna houbová za potravou 
prodírají se do pletiv kořínkových, viděti již z toho, jak attakují hyfy již 
vegetační vrcholy kořínků, které jsou zvláště tříslo vinami bohaté anebo 
základy postranních kořínků, při jichž differencování množství tříslo vin- 
ných jakýchsi látek je deponováno, jakož i četné, třísloviny obsahující 
buňky odumírající. 
Ve starých partiích mykorrhiz, na př. v dolejších částech hnacích 
kořenů, obsahuje ,,tříslovinná“ vrstva, netvoří-li se právě zde nové po- 
stranní kořínky, jen málo tříslovin. 
Do značné míry odchylné poměry lze najiti ve velkých oněch, očividně 
několikaletých mykorrhizách . (Fot. 8.) Především bývá častěji vegetační 
XXXV. 
