25 
hizy dostati, poněvadž po odstranění volné pokrývky listové ihned se ob- 
jevila krásná, pokrývkou sněhovou ve svém vývoji snad nijak nerušená 
vrstva mykorrhizová. Teprve později tedy rozšířil jsem svá pozorování 
na jiné partie téhož lesa a na lesy jiné. 
Než nehodí se všecky, třebas jinak úplně zdravé mykorrhizy k tomu, 
aby z nich isolovány byly jejich symbionti. Často stávalo se mi totiž, že při 
použití oněch pravidelných, tenkých, postranních mykorrhiz z „řebříčko- 
vitě“ rozvětvených shluků kořenných objevily se v kapkách hnědavé 
sraženiny, které očividně velmi zdržovaly klíčení i vzrůst hyf plášťových. 
Vycházelyť a usazovalyť se ponejvíce právě v místech, kde byl kořínek 
nožem přeříznut, kolkolem pak počaly se objevovali bakterie, jež konečně 
mladé mycelium udolaly. Zdá se mi, že příčinou těchto sraženin je hojný 
obsah glykogenový plášťů, po případě i tříslovinový z tříslovinné vrstvy 
a dekoktu, který choval, jak zmíněno, třísloviny. Třísloviny a glykogen, 
jak známo, dávají sraženiny, které diffusí glykogenu z velkých ,.glyl<o- 
genových“ hyf mohly ve zvlášť vysokém stupni býti při voděny. Isolace 
plísní z oněch řebříčko vitých, postranních mykorrhiz naprosto nesměl 
jsem ovšem pominouti, jelikož právě nějvětší část normálních mykorrhiz 
tvoří. Nezbývalo tedy nic jiného, než zakládati tím větší počet kapek 
s nimi. Když však jsem seznal, že ve větších mykorrhizách , na př. ve 
,, hnacích/' kořínkách oněch pravidelně větvených shluků, tříslovinné hyfy 
poněkud ustupují do pozadí a glylcogenové jsou užší i chovají méně glyko- 
genu než je ho nahromaděno v „ssacích" mykorrhizách, pracoval jsem 
nejvíce s těmito, k nimž připojil jsem posléze velké, nepravidelně větvité 
mykorrhizy. 
Sterilisovaným nožem rozříznuty mykorrhizy budto na polovinu 
anebo vyříznuta z nich dvěma podélnými řezy medianní partie. Nezřídka 
nařízl jsem nad to šikmými řezy plášť mykorrhiz, aby zjednána byla mož- 
nost hojné regenerace plášťových hyf. Než ukázalo se toto opatření často 
zbytečným. Postranní, tenké větvičky byly seříznuty kolmým nebo 
šikmým řezem oboustranně. 
Tekutina ukázala se ve vysokém stupni specifickou pro plísně mykor- 
rhizové. Ba stávalo se nezřídka, že kapky zůstaly úplně sterilními, 
takže i klíčení mykorrhizových plísní bylo dekoktem zabráněno. A kapky 
takové zůstávaly velmi dlouho, ba až do té doby, kdy byly zrušeny, ste- 
rilními; schválně pozoroval jsem je někdy i po dva měsíce, než neznečistily 
se ani bakteriemi. Také imperfektová flora, která se v nich někdy objevila, 
byla ku podivu velmi chudá. Nutno tedy pokládati dekokt tento za značně 
asseptický vůči cizím organismům. Častějším průvodčím mykorrhiz uka- 
zovala se někdy Cladosporia, ač se mi zdá, že příčinou toho byly jisté pod- 
mínky kultur. Tak objevovala se jen v létě anebo na začátku podzimu, 
dále v dekoktech, které byly pořízeny budto z jiných mykorrhiz anebo 
smíchány s cizími dekokty. Úmyslně jsem přimíchal ku dekoktu z mykor- 
rhiz z lesa / dekokt z lesa B, očekávaje, že se objeví Cladosporia v kulturách 
XXXV. 
