35 
hyf obkličuje kořínek, od níž jednotlivé větve vnikají do vnitra kořínku 
a tvoří intercellulární pletivo. Buňky kořínku v téže době chovají jen 
málo protoplasmy; časem pronikají hyfy i nejbližšími buňkami korovými. 
Chování se hyf Polysacca ku kořínkům borovice jest naproti tomu asi čistě 
parasitického rázu (B r u n s, Flora 1894). Kusano stanovil (1910) my- 
korrhizové spojení (epifytické?) mezi Agaricus melleus a Gastrodia elata. 
Také vyšším Ascomycetům připisuje se schopnost, vcházeti ve spojení 
s kořáním lesních stromů. Tak vytvořuje dle Matruchota (C. R. 
1908, pg. 431) Morchella semilibera zvláštní vlákna, kterážto dovedou 
obklopovati kořínky zvláště jilmové na způsob ektotrofních mykorrhiz 
a vesílati výběžky do pletiv napadaných kořínků. Elaphomyces je v pode- 
zření, že podobně se chová vůči různým stromům. Boudier stanovil 
již 1876, že specie se žlutými plodnicemi vcházejí ve spojení pomocí vláken 
s kořáním osyk, dubů a jedlých kaštanů, nacházejí-li se v jejich sousedství. 
Absorpční kořínky byly obklopeny ze vnějšku jemnými hyfami přehrád- 
ko vánými žlutavé barvy, které infikovaly pouze nej vrchnější vrstvu 
buněčnou kůry, tvoříce jakési réseau. Re es (Berichte 1885) pak po- 
pisuje zvláštní hnízda, sestávající z mykorrhiz borovice, jež obalují těsně 
plodnice elaphomy četové, jichžto kůra pomocí četných hyfů vchází prý ve 
velmi těsné spojení s houbovými pochvami kořenového obalu. Lewton- 
B r a i n (1901) nalezl konečně u mykorrhiz borovic, jež na základě toho, 
že souvisely s plodnicí Elaphomyces variegatus, připisuje této houbě, obsah 
buněk zvláštním způsobem pozměněn, právě tak jako před tím již Ka- 
in i e n s k i. Kdežto však tento líčí zjev jako resinosis, Lewton do- 
mnívá se zde viděti tuk (sic!) (Pg. 257; fig. 25, 27, 28, 29.) De facto barví 
se obsah velkých vakuol, jež buňky korové mladých mykorrhiz vyplňují, 
chloridem železitým právě tak tmavě jako u buku. (Dle pozorování 
referenta.) 
Nej populárnější jsou však vztahy, ve které dle domnění četných 
autorů vstupují Taberaceje a kořání různých lesních stromů. Tak popisuje 
v jedné z nej lepších prací, jež předmětu tomuto byly věnovány, Mattirolo 
rhizomorfy, které se oddělují od kůry plodnice Tuber excavatum a vcházejí 
ve spojení s mykorrhizami stromů. Sarauw tomu však odporuje (1903, 
pg. 29). Podrobiv podrobnému zkoumání rhizomorfy spojující lanýže 
s kořeny nalezl, že v krustě, jakož i v dutinách plodnice lanýžové pro- 
plétají se četná žlutá nebo hnědá vlákna mycelialní, kterážto se prodlužují 
v půdu a tvoří pochvy mykorrhizové. Než přese všecko podrobné zkoumání 
nebyl Sarauw s to, aby postihl intimnějšího spojení mezi těmito vlákny 
a kompaktním pletivem lanýže. Dle jeho mínění nejsou to jeho vlastní 
elementy, nýbrž vnikají z půdy do lanýžových plodnic a nalézají v hu- 
midních jeho dutinách příznivé podmínky ku vzrůstu. Sarauw tedy 
nevěří (pg. 30), že by lanýže byly parasity stromů lesních; naopak, spíše 
prý jsou mykorrhizy parasity lanýžů. 
3* 
XXXV. 
