37 
gická hodnota oněch prvních jest však asi — jak doleji vyložím — 
úplně jiná. 
Nicméně zdá se, že se věc dík některým novějším pracím jasní. Na 
základě rozsáhlejších pozorování došli někteří autoři přesvědčení, že to 
nemohou býti nějaké vzácně se objevující organismy, které vyvolávají 
mykorrhizy, nýbrž ubiquisti (třebas, jak ještě dotvrdím, tito měli svoje 
zvláštní fysiologické vlastnosti). Tak vyjadřuje se Tubeuf (1903, 
pg. 77): „Es sind nicht specifische Mykorrhizapilze, welche etwa auf die 
Symbiose mit den Wurzeln angewiesen wáren, sondern Pilze, die in den 
verschiedensten Boden und auf der ganzen Erde sehr verbreitet sind. 
Dies zeigt das Auftreten von Mykorrbizen an allen moglichen exotischen 
Waldbáumen im deutschen Wald- und Ackerland. So kann man auf Áckern, 
die seit langen Jahren nur landwirtschaftbch benutzt wurden, ektotrophe 
resp. endotrophe Mykorrhizen schon im 2. Jahre haben, wenn man die 
Samen japanischer, amerikanischer und sonstiger Báume sáet (z. B. 
Pinus Strobus, Cryptomeria japonica, Larix leptolepis , Wellingtonia gi- 
gante a etc.). Gerade die mit dem Diinger eingebrachten Pilzmycelien, 
welche den Diingerhumus verzehren, scheinen leicht Mykorrhizen zu 
bilden. 
In dieser Beziehung erinnern sie wieder an die Mikroorganismen der 
Erle und der Leguminosen, die auch auf Standorten vorhanden sind, wo 
diese Pflanzen sonst fehlen. So fand ich Lupinensámlinge reichlich mit 
Knollchen besetzt auf einem frisch gerodeten Waldstreifen, wo seit unvor- 
denklichen Zeiten Kiefern gestanden hatten. Ebenso bildeten Seradella 
und andere Leguminosen auf dem Versuchsfelde der bayerischen Moor- 
kulturanstalt am Chiemsee reichlich Knollchen, obwohl nicht nur dort, 
sondern in der ganzen Gegend iiberhaupt diese Pflanzen zum ersten Male 
angebaut wurden. An eine besonders reiche Infektion durch die Samen 
denke ich nicht". 
Sarauw pak, který delší čas systematicky otázkou touto se za- 
býval, došel k vysoce pravděpodobnému závěru, že jsou Imperfekty na 
spadalém listí lesních stromů žijící příčinou mykorrhiz. Tímto výkladem 
snaží se odstraniti nesrovnalosti, které se jevily v tom, že někteří autoři 
viděli v písku lesním, jiní v humuse nej vhodnější půdu pro mykorrhizy. 
Dle mínění Sarauwova záleží jen na tom, zda jest přítomno v lese 
spadalé listí, jež chová mykorrhizové organismy, které pak se přenesou 
na kořínky bud do písku anebo do humusu: ,,Pour moi, ce n’est pas Thumus 
par lui mérne, mais c’est bien la prospérité des champignons humicoles 
qiťil continent qui décide la formation des mycorrhizes. Celle-ci dépend de la 
presence sur le sol, de feuilles tombées, car c’est sur les feuilles que croissent 
les champignons qui ont spécialement la faculté de former avec les racines 
les mycorrhizes. Dans les jardins ou stations analogues méme trěs riches 
en humus, mais oú le vent ou la main de 1’homme enlěve la litiěre de feuilles, 
les mycorrhizes ne se forment que médioerement. Leur source tarit tan- 
XXXV. 
