39 
jejich byl tak pravidelný jako na př. u jiných mycelií z tříslovinných, 
dosti tenkých hyf. Nad to pozoroval jsem velmi často, kterak se táhla 
tuhá, tmavě zbarvená • — pro Cladosporia karakteristická — vlákna přes 
plášť buďto křivolakým průběhem nebo i těsně v rovnoběžných liniich se 
přikládajíce ku plášti. Obyčejným methodám barvicím ovšem velmi 
snadno uniknou, jelikož se asi zbarví stejně s ostatními elementy plášťo- 
vými. Lze se však o jejich existenci přesvědčiti pomocí různých macerač- 
ních method louhových atd. V jednom případě zastihl jsem v praeparátě, 
kterak tmavá takováto hyfa prorážející celým pláštěm pronikla až do 
korového pletiva kořínku.*) Vskutku také naskytly se mi dva kapkové 
případy, že vyrostlo Cladosporium z nitra kořínku mykorrhizového. Zvláště 
jeden případ byl karakteristický. Již po pěti dnech objevilo se, že z jedné 
vnitřní partie kořínku vyrůstá hlouček hyf, úzce jsa na toto místo omezen. 
Po čtrnácti dnech objevil se v tomto místě bochánek myceliový zřejmě 
z jednoho místa paprskující. Hyfy ty velmi záhy sežloutly, byly křivo- 
laké, široké, s tlustými blanami. Častým a karakteristickým znakem 
mycelií těchto v kulturách bylo, že jednotlivé hyfy na konci hákovitě či 
drápovitě se zahýbaly. Okolo vláken v nej těsnějším jejich sousedství 
usazovafy se červenohnědé jakési sraženiny; také na konci hyf bylo 
časem pozorovati kulaté massy — asi sraženiny — ačkoliv jinak vzrůst 
mycelií těchto probíhal dosti rychle. Za to však fruktifikace Cladosporiové 
dostavovaly se značně pozdě — v čemž ovšem proti mykorrhizovým 
Penicilliím se jevil velmi značný rozdíl. Byly pak to známé ellipsovité, 
jedno- i dvojbuněčné, tmavé konidie, jež přeočkovány na agar daly vznik 
černým, sametově hladkým a lesklým anebo hnědozeleným, poněkud 
chloupkatým myceliím. 
Ostatně největší část okolností, za kterých vystupovala Cladosporia 
v kapkových kulturách, upomínala by spíše na znečištěniny kořínků 
než na jejich konstantní symbionty. Vyskytly se ovšem i ve vnitru ko- 
řínků. Ale kapky, v nichž se to stalo, měly právě ony velké, značně hyper- 
trofované kořínky, v nichž jsem nalezl množství intracellulárních haustorií. 
Je možno tedy, že v těchto, již abnormních mykorrhizách, nalezla Clado- 
*) Zdá se, že také v Móllerových případech některých endotrofních 
mykorrhiz u Pinusu může se jednati o Cladosporia: „An einer einige Millimeter 
langen Anlage von Seitenwurzel — kořínek byl asi dle líčení epifytické mykorrhizy 
prost — kroch aus dem umgebenden Erdreicb ein dunkelfádiges Mycel entlang, 
und hie und da gelang es das Eindringen der Fáden an beliebigen Stellen durch 
die Zellwand hindurch deutlich zu sehen" (1903, Pg. 324). Die eingedrungenen 
Fáden wachsen nach oben und unten durch die Rindenzellen, durchbohren mit 
Leichtigkeit die Wánde, verzweigen sich reich und bilden Anastomosen u. s. w. — 
Hartigsches Flechtwerk ist indessen mit diesen intracellularen nicht in Ver- 
bindung . . . Die entotrophen u. ektotrophen Mykorrhizen kónnen in engster Nach- 
barschaft vorkommen, ja sie kónnen sogar an und in denselben Zellen auftreten." 
Nálezy Móllerovy bylo by záhodno mikrotomovými methodami přezkoušeti. 
XXXV. 
