41 
pg. 232) jest asi nová. I je možno, že při systematickém postupování 
další specie by mohly býti ve přírodě stanoveny, tím spíše, když by bylo 
přihlíženo ku vlastnosti, která je zvláště u Penicillií vyvinuta, totiž schop- 
nosti, pomocí celé řady enzymů složitěji strukturované látky štěpiti; tak 
zdá se, že jsou jmenovitě různé glykosidy ve přírodě a zvláště v lesích po 
výtce vhodným substrátem pro tyto organismy. S druhé strany nelze po- 
příti, že velké množství knižních diagnos vůbec je asi bezcenno. Příčiny 
dlužno hledati v tom, že byly sjednávány na základě pouze morfologických, 
při tom pak často minuciesních znaků. Rod Penicillium vyznačuje se 
však takovou značnou variabilností, že je žádoucno, aby každá specie 
karakterisována byla mimo morfologickými též celou řadou fysiologických 
vlastností. Tímto směrem postupovali dosud pouze ojedinělí autoři, tak 
na př. Wehmer v několika pracích rodu Aspergillus a Ciírotnyces 
a některých Penicillií se týkajících, Stolí (Dissertace, referát 1904), 
Weidemann (1907, pg. 675) a T h o m. Prozkoumaných tímto způ- 
sobem druhů je však poměrně nepatrný počet, takže spolehlivé base pro 
určování dosud postrádáme. Z té příčiny a nechtěje nad to rozmnožovati 
dosavádní chaos nepodjal jsem se prozatím přesného zařazení v systém 
svých specií symbiotických, ačkoliv jsou většinou novými a distinktními 
formami a omezím se v následujícím na pouhé odlišení jich. Tím spíše, že 
i sledování fysiologických vlastností jejich musil jsem restringovati na 
určitá hlediska, jež byla v užším vztahu s biologickými vlastnostmi my- 
korrhiz. 
Jsou to vlastně tři rody, jež populárním, kollektivním názvem 
„Penicillium" jsou sdružovány: rod Aspergillus, Penicillium a Citro- 
myces ; rod Allescheria, jenž jen zřídka se vyskýtá, mohu zde pominouti. 
Rod Aspergillus vytvořuje nosiče konidiové, které jsou značně 
tlustší než vegetativní hyfy, dosahují mnohdy značné výšky a čnějí většinou 
přímo vzhůru. Na konci jsou měchýřkovitě nadouvlé, obyčejně nevětví 
se a zůstávají jednobuněčnými. Na měchýřku povstávají konidie na 
jednoduchých nebo rozvětvených ( Sterigmatocystis ), jemných basidiích 
(sterigmatecb) a sice bud celý povrch měchýřku pokrývajíce anebo jen 
jeho témě ( Asperg . fumigatus ). 
Nosiče konidiové u rodu Citromyces jsou jemné, nerozvětvené, takže 
stcrigmata přisedají přímo na konec vlákna, kterýžto je více méně měchýř- 
kovitě nadouvlý jako u Aspergillů. Vlákna plodná jsou vůbec nesegmento- 
vaná nebo jen spoře. Sterigmata jsou vždy jen jednoduchá a neodstávají 
radiálně. Barva polštářků je zelená. Dosud popsány spolehlivě pouze dva 
druhy: Citromyces Pfefferianus a glaber Wehmer. Oba produkují za urči- 
tého způsobu výživy značné množství volné kyseliny citrónové. 
Mazé a Perrier (1904, pg. 554) popisují jako nové citro- 
mycetové druhy C. citricus, tartricus, oxalicus a lacticus dle kyselin, v jichžto 
roztocích lze je zastihnouti. Formy ty vykazují habituelní rozdíly kultur. 
Opomněli však autoři též morfologické karaktery jich stanovití, takže je 
XXXV. 
