45 
6 6. Povlak při tiskle j ší , nezonovaný, se širokou bílou obrubou, bez 
řásek, kávově hnědý. 
Další Penicillia z téže serie. 
6c. Porost v průměru 3'5 cm široký, přitisklý, nezonovaný, v pro- 
střed poněkud řáskovaný, při periferii hladký a zde s obrubou průsvitně 
bílou, 7 mm širokou. Světle kávově hnědý. 
6 d. Povlak 6 cm široký, přitisklý, zonovaný, bílá obruba l - 5 cm 
široká, našedle kávově světle hnědý. 
Celá tato serie č. 6 vyznačovala se tím, že zelenomodravá barva 
kultur relativně rychle přešla v hnědou, tak již téměř po třech nedělích. 
Za typickou barvu těchto specií nutno tedy považovati hněd. Z nich 
č. 6 a a 66 vzdor některým malým differencím budou asi totožná, rovněž 
asi č. 6c a Qd. Neboť pravidelné přirůstání v koncentrických zónách nedo- 
stavuje se v kulturách vždy, tak na př. desky, v nichž mycelium rozrůstá 
od několika středisek, postrádají ho často a kultura vyhlíží homogenně. 
Také vylučování kapek z mycelia zdá se záviseti na jistých okolnostech. Tak 
utvořil Citromyces z řízků citrónových isolovaný na mladince se saccha- 
rosou povlak kostrbatý, olivově zelený, za teploty 18° C suchý, v thermo- 
statu však za 25° C vylučoval tento velké množství velkých kapek. Č. 5. 
však již makroskopicky se lišilo od 6 a a 66, ač mikroskopické znaky uká- 
zaly jakousi vzájemnou příbuznost. Naproti tomu nemohu se s bezpečností 
vyšlo viti o 6c a 6 d. Podobně jako u čísla 6 na Meyerově agaru s pep- 
tonem -f- dextrosou (ale též i na jiných mediích, pokud jich užíváno) 
přešla též u čísla 4 a 5 na roztocích tříslo viny chovajících světle modrá 
barva záhy v distinktrů, ovšem různě nuancovanou hněd — světležlutou 
resp. šedokávovou; také tato ,, Penicillia" musí tedy býti počítána mezi 
hnědě zbarvené druhy. Ostatní druhy náležejí mezi zelené formy. 
7a. ( Cladosporium .) 
Povlak 3 cm široký, sametově hnědě černý, nezonovaný. 
76. Povlak 6 cm široký, při kraji zonovaný, bez lesku, hruběji šedo- 
hnědočerný. 
Mikroskopické karaktery. 
Oproti předešlým pozorováním, jež vesměs ku pevnému mediu se 
odnášela, odvodil jsem mikroskopické znaky Penicilín z kultur tekutých. 
A sice zvoleny za východisko tekutiny s tanninem jako zdrojem uhlíkaté 
potravy, poněvadž na těchto konidie velmi pěkně byly vytvářeny. Nebyly 
to však kultury hubené, nanejvýše u těch specií byly slabší, u nichž ne- 
podařilo se mi dosud zjednati si jasno v otázce dusíkaté jejich potravy. 
Praeparace dála se tím způsobem, že platinovým drátem zahnutým vyloven 
kousek povlaku povrchového opatrně, aby nebyly plodné hyfy poškozeny, 
načež přenesen na vysokou kapku koncentrovaného glycerinu, jež se na- 
lézala na podložním sklíčku. Pomocí kapky absolutního alkoholu kousek 
ponořen a rychle přikryt krycím sklíčkem, takže bylo složení fruktifikačního 
XXXV. 
