57 
podobno. Vždyť již tvoření emulsinu udává se po celou řadu penicilliovitých 
plísní, tak pro Penicillium luteum, rubním, italicum, glaucum, nad to pak 
pro Aspergillus niger, Oryzae, fumigatus a Wentii. Aspergilus niger, glaucus, 
Wentii, tolikéž Penicillium glaucum štěpí helicin, salicin, arbutin, amyg- 
dalin, koniferin, myrosin, saponin, glycyrrhicin; dokonce výtažek z Asper- 
gillus niger štěpil amygdalin, salicin, koniferin, helicin, populin, arbutin 
a aeskulin (W e h m e r-Lafar, pg. 250). Mně však jednalo se o zodpovědění 
zcela speciální otázky, lze-li totiž na základě dat z fysiologie výživy mých 
plísní považovati tyto za symbiotické houby či poukazovaly-li by jejich 
karaktery na pouhé saprofyty. Zodpovědění otázky této tímto způsobem 
je ovšem dosti nesnadno, jelikož i nejtypičtější parasiti na př. těla živo- 
čišného ( Bacillus tuberculosis, Adinomyces hominis atcl.) zcela saprofyticky 
živiti se dají. Dále i bakterie blízek leguminosních, organismy tedy, jež 
jsou typickými symbionty a jež velmi pravděpodobné mají specifické 
požadavky co do výživných kvalit substrátu, mohou vegetovati, není-li 
jinak možno, i na obyčejných, dosti chudých půdách; konečně i faktum, 
že symbiotické Oospory kořání orchideového na dekoktu z humusu dobře 
růsti mohou (B u r g e f f , pg. 33) , tedy i očividně mimo tělo hostitelovo 
volně ve přírodě vegetovati, náleží sem. Dříve však nežli přistoupím ku 
takovýmto úvahám, sdělím ještě resultaty sérií pokusných, jež konal 
jsem, abych mohl zodpověděti si otázku: Jsou vůbec moji ,,tříslovinní“ 
Citromyceti schopni vegetovati na kyselých, pro známé Citromycety karak- 
teristických substrátech a tito naopak na tříslovinách? 
Z řízků citrónových isolován Citromyces Pfefjerianus W. Tento 
druh, jakož i jiní příbuzní přeočkován pak na řízky citrónové stejné veli- 
kosti. jež sterilisovány po iy 2 hodiny v Kochovi a držány byly v nízkých 
Petriho miskách. Po pěti dnech jevily se kultury takto: 
1. Citromyc. geophilus : Celá plocha řízku pokryta myceliem, jež 
tvoří šedé spory. 
2. Citromyc. g. fagophilus : Téměř celé plochy řízků pokryty my- 
celiem. U obou specií povlaky přitisklé, hladké. 
3. Penicillium italicum W. (isolováno též z citronů) : velká ostrůvkatá 
mycelia po řízku. 
4. Citromyc. Pfefjerianus'. na řízcích velké ostrovy, ale menší než 
u spec. 3. Posléze tu celé povlaky, ale ne hladké, nýbrž kostrbaté, chlu- 
paté, konidiové, se značně velkou bílou periferní zonou. 
Oba Citromyceti z mykorrhiz isolovaní rostou tedy výborně na 
řízcích z citronu. Po té zašit Citromyc. Pfefjerianus na výslaz z alepských 
hálek: Po pěti dnech byl na povrchu tekutiny teninký povlak, s málo 
konidiemi. Povlak ten dále nepoporostl. V thermostatu při 25° C pozo- 
rován ještě horší vzrůst. Může tedy sice Citromyc. Pfefjerianus na substráte 
třísloviny chovajícím vegetovati, vzrůst zde ale není nikterak intensivní. 
K ubiquistům, jež i na tříslovinných substrátech saprofyticky by dovedly 
vegetovati, nelze tedy šmahem všecky Citromycety počítati. 
XXXV. 
