58 
Jiný případ, jenž týká se otázky svrchu zmíněné. Jatrovka -Ařflířo- 
theca laevigata chová ve vakuolách listových buněk ve velkém množství 
rozpuštěnu jakousi látku, jež jodem tmavěmodře až černě se barví. Velmi 
pravděpodobně je to nějaký glykosid (jakož asi vůbec dlouho hledané 
u jatrovek listnatých reservní látky uhlíkaté jsou glykosidy, estery cukrů 
s aromatickými látkami, nebo těmto podobné látky, jež ve velkých vakuo- 
lách buněk listových jsou v roztocích nahromadovány) asi jako Saftonaria 
officinalis v buňkách pokožky listové chová jodem modře se barvící sa- 
ponarin a Scutellaria scntellarin (oxyflavonového původu). Na sešívají- 
cích rostlinkách zmíněné Madothecy nalezl jsem množství plísně, jež se 
ukázala Citromycetem. Přenesl jsem jeho konidie na výslaz z alepských 
hálek, neznámý mi však blíže Citromyces zde nerostl. 
Jsou tedy mezi Citromycety specie, jež zdají se býti toliko na určité 
látky specialisovanými; mezi tyto náležejí moji symbiotičtí Citromyceti. 
Konečně připomínám, že dle W e h m e r a (Lafar, pg. 234) objevují 
se též na starých, sešívajících houbách Citromyceti . (W ehmer identifi- 
kuje je beze všeho s Citromyces Pfefferianus, zapomínaje na hlavní pod- 
mínku, kterou sám zdůrazňuje, totiž na předchozí kultury dotčených 
specií.) Kam zařadíš Bonordenovu specii Penicillium radians, 
není jisto. Možná, že se jedná zde o Citromyceta, který barvou, nikoli však 
jinými znaky, připomínal by mého fagophila: ,, Kleine strahlige, zuerst 
weiBe, dann blaugrúne, zuletzt graubráunliche Bůschel bildend, die durch 
einzelne Hyphen verbunden werden. Konidientráger unseptiert oder 
seltener mit einer Scheidewand, an der Spitze mit mehreren einfachen, 
pfriemenformigen, aufrechten Ásten versehen. Konidien kuglig, sehr klein, 
grau. Auf faulenden Bláttern in Westfalen. ‘ (Srov. Lindau, pg. 160.) 
Jsou tedy jistě mezi Penicillii i mezi Citromycety saprofyti *) a ubi- 
quisti, jsou však mezi nimi též specie, jež nejsou s to, aby vegetovaly na 
tříslo vinných substrátech, ačkoliv asi právě na glykosidech nebo látkách 
podobných, a to právě v lesích více ještě dalo by se jich shledáš. Naopak 
nutno kons tato váti, že moje Penicillia a zvláště mezi nimi ony tři prvé 
druhy (č. 1, 2, a 3 isolace) sice také na rozkládajících se tříslovinných 
substrátech vegetovati mohou, velmi pravděpodobně však nepředstavují jen 
pouhopouhé ubiquisty a saprofyty, nýbrž plísně, které ač asi velmi hojně ve 
volné přírodě se vyškytají (žádný resultát ze srovnávacích biologických 
pozorování získaný není pravděpodobnější nežli ten, že jedná se při my- 
korrhizových plísních o houby všeobecně se vyskýta j ící) , přec jisté specifické 
vlastnosti mají a následkem těchto svých specifických vlastností jsou s to, 
*) Jiného Citromyceta isoloval jsem z kulturní prsti, t. zv. „hajdovky" sklen- 
níkú botanického ústavu lipského; je odlišný ode všech Citvomycetů, již jsou mi známi. 
Veškera tato fakta rozhodně svědčí proti náhledu Buchne rovu (1909, pg. 411), 
dle něhož Citromyceti mají původ svůj jen v jižních zemích. U našich humusových 
a mylcorrhizových Citromycetů nemůže o tom býti řeči, také je citrónové a jiných 
kyselin ve spadalém listí jistě dost a dost. 
XXXV- 
