60 
v buňkách by spíše vylučování cellulasy se strany „Penicillií“ inter- 
cellulárních podporovala. Pak by ovšem bylo třeba předpokládati, že 
pozměňování chemické quality blan buněčných (kutinisace?) buněk ré- 
seauových jest s tímto zjevem v souvislosti. Vyšší koncentrace, ve kterých 
se třísloviny v buňkách kořínkových nalézají, zabraňovaly by sice houbám 
rozrůstati v buňkách, nechránily by jich však před attakováním se strany 
symbiontů-parasitů; tomu čeliti by mohlo kutinisování blan. Pravdě- 
podobnějším zdá se mi však, že schopnost symbiontů, vylučovati cellulasu 
není přes příliš veliká (je zajisté význam diastasy pro život ,, Penicillií u 
zcela jiný než cytasy), takže již přítomnost „tříslo vin" v koříncích vylu- 
čování její podlamuje; jakási tuhost pak blan buněk réseauových mohla 
by býti proti turgoru hyf „namířena". 
V každém případě jsou mykorrhizy bukové dobrou studnicí pro studium 
pathologie rostlinné vůbec, jmenovitě cytofysiologie řezů. 
Co se týče dusíkaté výživy symbiotických Penicillií, nemám zde 
mnoho říci. Pepton jako organický zdroj dusíkaté výživy za současné 
přítomnosti dextrosy v substrátě osvědčil se pro citromycety č. 1 a 2 isolace. 
Nebylo nic pozorováno, co by stěžovalo zde jejich vzrůst. Lze-li z této 
okolnosti souditi na způsob výživy dotčených organismů, těžko říci. Známoť, 
že i obyčejným saprofytům pepton dobře jde k duhu. Naproti tomu též 
symbionty orchideové pepton velmi podporuje ve vzrůstu, ba tito bujeli 
přímo, byl-li jim poskytován v substrátu (B u r g e f f, pg. 34). Za jedno- 
stranné ovšem výživy jeví se účinky peptonu jinak a pozorovány byly 
i v mých kulturách; o čemž později. Mimo pepton dovedou konsumovati 
jmenovaní Citromyceti též dusičnan ammonatý. 
Pro ostatní pak Penicillia ukázala se tato sloučenina lepší výživou 
než pepton (s reservou, jež již dříve vyslovena). Poskytován jim byl 
v dávkách od 0-27 % až do 1% budto sám, anebo ve spojení s fosforečnanem 
nebo vínanem ammonatým. Na W e h m e r o v ě (III.) tekutině s 10% 
dextrosou ukázal se vzrůst u č. 3 isolace dosti značný, během týdne 
„fagophilus" pokryl skoro celý povrch tekutiny tenkým, nízce hrbolatým 
myceliem, jež bylo většinou sterilní; během pak jednoho měsíce (za 5% 
dextrosy ovšem s použitím Ca C0 3 ) utvořil týž organismus tlusté povlaky 
mycelií fruktifikujících, podobně jako č. 3., až na to, že u této specie kraje 
byly dosti tenké a střed nedosahoval tak značné tlouštky. Čís. 4 a 5 
konečně dusičňanem a vínanem ammonatým dalo se živiti. Že právě 
ammoniakální sole osvědčily se pro většinu symbiotických Penicillií, ne- 
divilo, jelikož v určitých partiích půdy lesní je jich nadbytek. Zda-li du- 
sičnany jako takové však jeví specifické účinky na tyto organismy, ne- 
sledováno blíže, právě tak, jako vůbec živná kvalita KN0 3 , Ca(NOJ 2 atd. 
nezkoušena. Proto nemohu se vysloviti blíže o příčinách některých méně 
dobrých resultátů, které se na půdách těchto, pokud zkoušeny, jevily. 
Jsouť výsledky kultur takovýchto podmíněny velmi složitými podmínkami, 
o kterých jen velmi přesné a do nejmenších podrobností jdoucí pokusy 
XXXV. 
