66 
jejich; a obdobně i zde rozklad (i za tmy, byly-li již kyseliny nahromaděny) 
je značně podporován vyššími temperaturami. (Srovnej zvi. W a r b u r g, 
1886, pg. 90.) Rozdíl ovšem je zde, že n sukkulentu, jak se zdá, více kyselin 
současně je tvořeno (A ubert, 1892, pg. 20 seq., Berg a G e r b e r t) 
tak na př. u M es embry anthemům cristallinum citrónová, oxalová, jablečná 
a z minerálních fosforečná byla též zastižena, kdežto u plísní dosud po- 
dobného něco ve větší míře nebylo stanoveno. Dále souvisí pochod tento 
u sukkulentních rostlin tou měrou s assimilací, že nepodařilo se dosud 
oba děje od sebe odděliti. (P f e f f e r, 1897, pg. 312.) Jest tedy šťavelová 
u Aspergilla produktem výměny látek, který naprosto není nezbytný, jenž 
může sice býti ve značné míře za jistých okolností vyráběn, za jiných však 
úplně chybí. Je vedlejším produktem, avšak nikoli konečným, nýbrž 
musí za intermedierní člen výměnných pochodu považován býti, který 
dokonce i karakteru exkrétu může nabýti (Wehmer 1891, pg. 252). 
Konečným produktem z rozložené šťavelové pocházejícím — jak v teku- 
tinách, kde tato byla činností plísně nahromaděna, tak v mediích, kam 
byla úmyslně přidána — je pak kyselina uhličitá, takže dle Wehmera 
náleží oxalová kyselina do řady produktů, jež za processu dýchacího se 
objevují. 
Jaké jsou jednotlivé fáse dalšího zpracovávání šťavelové, o tom není 
nic bližšího známo. Wehmer byl zprvu nakloněn (1891, pg. 254) věřiti, 
že děje se to jednoduchou, hladkou oxydací. Pro kyselinu citrónovou, 
jejíž vystupování jest podobného významu, však výklad ten stěží je platný 
a později Wehmer sám (1893, pg. 57) vykládá zjev jako živou plasmou 
indukovaný. Vskutku ani v pokusech Ger bérových (1896, pg. 172) 
se Sterigmatocystis nigra neprobíhalo prodýchávání kyseliny vinné, citró- 
nové a jablečné jednoduše. Respirační kvocient 
C0 2 
O, 
dosahoval pro 
kyselinu vinnou výšky 2 - 50, pro citrónovou a jablečnou l - 60. Vylučovaná 
uhličitá převyšovala zde tedy množstvím absorbovaný kyslík, oxydace 
neprobíhala kompletně až v uhličitou a vodu, nýbrž opět byla přetrhována 
(dle Gerbera tvořily se tu uhlohydráty) . 
C z a p e k zdá se vůbec býti při posuzování významu celého processu 
skeptickým vůči výkladům, jak zde reprodukovány. Uvažuje o podobných 
a snad totožných zjevech u fanerogam, vyslovuje se, že i sice zde jest po- 
važovati oxalovou za produkt neúplné oxydace hexosových skupin, že 
však jsou jiné způsoby vzniku jejího rovněž možný a jistě v organismu 
realisovány. „Man hat von verschiedenen Seiten gerade hinsichtlich der 
Oxalsáure die Bedeutung einzelner physiologischer Momente allzu einseitig 
in den Vordergrund gerúckt, und so kommt es, daB eine Reihe von An- 
schauungen auf diesem Gebiete verfehlt sind, obwohl sie manches Richtige 
enthalten." (II. pg. 426.) Připomíná regulačních zjevů, které B e n e c k e 
v tomto směru vyvolal, jemuž podařilo se totiž dokázati, že Zea Mais, 
poskytuj í-li se jí nitráty jako pramen dusíka, bohatě produkuje šťavelovou, 
XXXV. 
