71 
omeziti se na specie, jež jinak dosti dobře rostly — ačkoliv ani tyto ne- 
skýtaly úplně uspokojivých resultátů ve vývoji. To musí padati tím více 
na váhu, že ani u Ásftergillus niger (W ehmer, Emmerling) nedo- 
šla vuje se vždy vylučování šťavelové, ač jinak všecky podmínky pro 
ně jsou realisovány — z neznámých důvodů. Musil jsem se tedy spokojiti 
dosud s pozorováním pouhých dvou specií a se stanovením předběžných 
dat qualitativných. V celku postupoval jsem dle Wehmer a, neměně 
tedy a nestanovuje zvláště pro každou specii podmínek výživných a tempe- 
raturních. Výsledky srovnávány s kulturami Ásftergillus niger a Citvomyces 
Pfefferianus, pozorované pak plísně mykorrhizové byly Citrornyces z Fagu 
isolovaný (č. 2 isolace) a Penicillium č. 3. 
Za výživné medium zvolena Weh měrová tekutina (1906, pg. 382) 
s 10 procenty dextrosy; reakce slabě kyselá (lakmus, vůči konžské červeni 
žádná). 18° C. Parallelně v Erlenmayerovkách na 250 ccm 50 ccm tekutiny 
a ve velkých půllitrových 100 ccm, rozdíly však neznačné. Po sedmi 
dnech objevil se zde vzrůst u Sterigmatocystis prostřední, ba spíše sporý; 
povrch tekutiny zaujat byl ostrůvky od sebe oddělenými. U Citrornyces 
Pfefferianus skoro celý povrch pokryt byl tlustým, vysoce až křivolace 
zprohýbaným myceliem. Též Citrornyces č. 2 pokryl skoro celý povrch 
myceliem, celkem však zde byl vzrůst o něco slabší než u Pfefferianus ; 
byla pak mycelia ta tenká, nízce hrbolkatá, přitisklá a většinou sterilní. 
U č. 3 byl vzrůst dosti značný, větší než u Sterigmatocystis, daleko však 
menší než u Citrornyces Pfefferianus, povrch kulturních tekutin byl kryt 
plochým, modrým myceliem, jež tvořilo ostrůvky dosti souvislé. 
Během devíti dnů vzrostla Sterigmatocystis tak, že vyplnila celý 
povrch tekutiny myceliem, C. Pfeffer. nepoporostl dále, Citrom. č. 2 jen 
málo, č. 3 jen velmi malý přírůstek jevilo. 
Po 14 dnech byl nejvíce rozrostlý Ásftergillus , po něm C. Pfefferianus, 
pak C. fagofthilus a posléze Pěnic. č. 3, jež té doby ještě nepokrylo plochu 
tekutiny. 
Vnořené po jednom týdnu do tekutiny kultur papírky kongové 
vesměs zmodraly: nejslaběji u Sterigmatocystis, silněji u č. 3, ještě více 
u Citr. fagofthilus (papírek zbarven do fialovo-modra) a nejsilněji u C. 
Pfeffer., kdež intensivně světle modrý. 
Po 8 dnech ukazovala se barva papírku nej silněji zbarvená u C. 
Pfefferianus (intensivně světle modrý ton), po té u fagoph. (též již světle 
modrý, ač o malinko méně), dále u Sterigmatocystis ( též světle modrý, 
ač slaběji než u fagofthilus) a posléze nejslaběji u č. 3, kdež tón dosud 
fialovomodrý. 
Po devíti dnech vyrovnala se barva papírku u všech tří pr vnějších 
specií, u č. 3 isolace však zůstala fialovomodrou a slabší než u předešlých. 
Později však i zde acidita značně stoupla, takže po pěti nedělích tón pa- 
pírku u všech skoro stejně modrý. 
Po osmi nedělích musily býti kultury přerušeny. 
XXXV . 1 
