79 
a) Větší exemplář. Na kořání hojné mladé mykorrhizy. 
/3) Menší exemplář. Velké množství bílých, mladých mykorrhiz 
i velké množství starých, již odumřelých. 
Již na prvý pohled byl habitus kořínků jiný než u neinfikovaných 
exemplářů. Četné, krátké větvičky po jednotlivu odstálé; hnízdovitě 
nahloučené, drobné. Tlustší a mohutnější než normální radicelly, též 
oblejší. Místy poněkud naduřelé. Bělavé, pod lupou krátce chloupkaté. 
Nejvíce jich na postranních, relat. hlavních větvích kořenných a sice hlavně 
při vegetačním vrcholu každé větve. Na větévkách, které vznikaly blíže 
kůlového, hlavního kořene málo jich. Také nesouvisely jednotlivé my- 
korrhizy spolu myceliem, nýbrž toliko postranní radicelly a relativně 
hlavní větévky byly v ně přeměněny, aniž by se od nich táhlo mycelium na 
mateřskou větev. Pod mikroskopem viděti i při slabších zvětšeních, kterak 
se táhne po nich spleť vláken, někde velmi slabá, takže pronikalo ještě pod 
ní pletivo kořínku, většinou však ale již silnější, bílá, plášťovitá, ačkoliv 
ještě volná a nespletená sklerotiovitě. Na podélných řezech viděti aspoň, 
kterak při povrchu kořínku táhnou se byfy ve vrstvičce parallelní ku po- 
délné ose kořínku rozplétajíce se výše. Vlákna pak primitivní tyto pláště 
tvořící byla většinou dosti tlustá, silně větvitá a anastomosami spojovala 
se ve spleť. Též vegetační vrcholy byly již obtočeny vlákny. Ve všech 
zkoumaných mykorrhizách prodírala se již vlákna mezi buňkami pokož- 
kovými tvoříce normální réseau. V pláštích však nějakých differenciací 
jsem do té doby nepozoroval. V kořínkových buňkách, pokud hraničily 
na vlákna réseau, bylo lokalisováno hojně tříslovin: řezy v chloridu žele- 
zitém rychle zčernaly a zčernání jevilo se právě v buňkách pokožkových. 
Vytvořily se tedy zde normální mykorrhizy, primitivně sice stavěné, ale 
očividně mimo jiné následkem svého mládí. Také u jiných mykorrhizových 
rostlin možno pozorovati mykorrhizy rázu takového. Tak na př. lze najiti 
u mladých Pinusů, které vegetují v hrubém písku, v blízkosti vegetačního 
vrcholu kůlového kořenu malé bělavé mykorrhizy s pláštěm volným, 
chloupkatým. kdežto na starých větvích, jež již při povrchu substrátu 
se táhnou, bývají vyvinuty mykorrhiz}/ dlouhé, hnědé, hladké a tlusté. 
Nepříznivost substrátu projevila se v tom, že mnohé mykorrhizy byly již 
z většího nebo menšího dílu degenerovány. Byly to určité skupiny my- 
korrhiz, jež takto byly pozměněny, takže jich vždy větší počet byl po- 
hromadě. I značnější hnízda tvořily. Některé větve měly na svých mladších 
částech — jež očividně v době pozorování ještě rostly — hojné mykorrhizy 
normální, na starších však partiích mykorrhizy zmíněného rázu. Měly 
pak tyto buďto jen plášť odumřelý, kollabovaný, takže jen réseauové 
hyfy zbývaly na živu anebo celé kořínky byly již mrtvé a uhnilé. Barvy byly 
hnědé. Někde zdálo se sice, jakoby pláště takových mykorrhiz, pokud ovšem 
nebyly úplně degenerovány, byly kořínkem vyssáty, „ztráveny” (?), 
většinou ale byly to asi mykorrhizy, jež se brzy po infekci vytvořily a 
ještě v zimě degenerovaly. Na jaře pak tvořily se nové, které při pozo- 
XXXV. 
