ihn oft nur mit Míihe und mit Hiilfe der Hacke bearbeiten kann 
Gleichzeitig geht die Dekomposition der Laubdecke vor sich ohne Mit- 
wirkung der Regenwurmer und die humosen Zersetzungsprodukte werden 
deshalb nicht mit der mineralischen Erde vermischt .... Was der VVald 
jáhrlich abwirft, bildet auf diesen, oft weit verbreiteten Localitáten auf 
der Oberfláche der Erde eine zusammenhángende Schicht, sehr verschieden 
an Destructionsgrad, Machtigkeit und Alter. Selbst auf dtirren, hohen 
Húgelkámmen erreicht diese „Toríbildung auf trockenem Wege“ die 
Dicke eines FuBes und ein Álter von vielen Decennien; ich hábe mit Sicher- 
heit ein Alter iiber hundert Jahre constatieren konnen." 
Rozumí se samo sebou, že takovéto mohutné a kompaktní a přímo na 
minerální půdě ležící výtvory pokrývky listové v lesích bukových náležejí 
již k pathologii lesů těchto. Již zásobování spodnějších vrstev půdních 
musí se díti odchylným způsobem. K tomu přistupuje, že hrubý humus 
vždy chová značná množství t. zv. humusových kyselin, vůči nimž jsou 
zvláště mladé rostliny velmi choulostivé, tak na př. rostou mladé buky 
v hrubém humusu jen s velkými obtížemi. Dle R a m a n n a (1905, pg. 153) 
„ist das Vorkommen dichter, dem Mineralboden in geschlossener Decke 
auflagernden Humusschi chtěn immer ais ein Zeichen des Bodenrúckganges 
aufzufassen." 
Vystupování „hrubého'* humusu nevěstí nic dobrého: „Die Ansamm- 
lung von Humus im Boden ist von der Verwesung abhángig, die in gut 
geschlossenen Bestánden und gekrúmelten, náhrstoffreichen Boden am 
raschesten fortschreitet, es ist dies die Ursache, da!3 die besten Wald- 
boden der Gebiete mit gemischten Laubholzern arm an humosen Stoffen 
sind. In Buchenwaldem vollkommenster Entwickelung findet man den 
Streuabfall des letzten fahres ais lose Laubdecke auf einem humusarmen 
Mineralboden." 
Uzavřené pokrývky hrubého humusu působí však neblaze též na 
spodnější partie lesní půdy. Jednak tím, že zabraňují přístupu vzduchu 
ku těmto, dále pak tím, že jejich chemické vlastnosti dalekosáhlým způ- 
sobem pozměňují. Děje se to opětně působením t. zv. volných humusových 
kyselin, jež „hrubý" humus obsahuje. „Kyseliny “ tyto rozkládají energicky 
nezvětralé silikáty půdy, rozpouštějí alkalie a alkalické zeminy, a způso- 
bují, jelikož zároveň absorpce půdy v kyselých roztocích je skrovná, vy- 
pírání půdy a odvádění rozpustných látek do větších hloubek. 
Nejkarakterističtějším způsobem projevuje se působení vrstev hru- 
bého humusu na půdách písčitých. Nej svrchnější partie takovýchto písků 
bývají silně vyběleny, písková zrnka jejich mléčně bílá, přimíšené silikáty 
silně zvětralé a většinou v kaolin přeměněné; humosní součásti jsou zde 
hojné, hlouběji jich však ubývá. („Vybělený písek", Bleisand, dánský 
Blysand, dle olovu poněkud podobné barvy.) Vrchní vrstva tohoto písku 
je následkem vyprání minerálních látek nejvíce ochuzená část pudy. Do- 
-sáhne-li pak toto určité meze, tu přestane působení půdních solí na rozpustné 
XXXVI. 
