39 
mových přivádějí. Hladké mykorrhizy v mykorrhizové vrstvě slouží 
pouze jako orgány, rozkládající tuto vrstvu — - ač vznik jich s „hlediska 
plášťů" asi béře původ, což však pro výsledek je jednostejno, jelikož funkce 
rozhoduje; a ta stojí ve službách života rostlin bukových jako celku: 
Mykorrhizy připravují rozkladnou svou činností, obrazně řečeno, hnojivo 
pro stromy bukové, načež látky působením jejich do spodnějších vrstev 
přivedené — jedná se zde v podstatě a především o dusík, jelikož jiné mi- 
nerální látky již před podzimem jsou z listí odváděny — jsou posléze jinými, 
nemykorrhizovými orgány stravovány. 
Jaké pochody dějí se při převodu látek z mullu do hlíny podkladové, 
blíže jsem nesledoval a nenáleží vlastně ani v rámec práce. Velmi pravdě- 
podobně přicházejí zde již funkce různých bakterií — mull reaguje oby- 
čejně neutrálně — ku platnosti. Také ve zmíněném případě vápenného lesa 
bílkového, kde rozklad pokrývky listové dál se rychle a na zdání sám od 
sebe, velmi pravděpodobně sprostředkován jest bakteriemi (Aktinomyccti ?). 
Neboť o správnosti různých údajů, dle nichž ,,humosní“ látky též auto- 
nomním rozkladům a oxydacím podléhají (srovnej Nikitinski, 1902, 
pg. 385 a R a m a n n 1905, pg. 133) , nelze sice pochybovati, týkají se však 
většinou dalekosáhle pozměněných již umělých produktů, humusových 
„kyselin" a jiných látek, v líčených však případech jedná se o rozklad 
listí, tedy zcela distinktních morfologicky hmot. Na druhé straně je velice 
pravděpodobno, že aspoň v humuse schulpfortského vápence, při nej men- 
ším ve spodních vrstvách listových, neutrální nebo slabě alkalická reakce 
umožňuje vegetování bakteriím, jež cellulosu rozkládají. Bližšího však o tom 
nevíme nic než že kalcium„humát" rychle se rozkládá (M ú 1 1 e r, 1907 
pg. 292). Konečně není nemožno, že i v typických vrstvách mykorrhizových 
(hlavně ve spodnějších jejich partiích) část steliva Stveptothrix humifica 
stravuje resp. přetvořuje. Na Streptothyix tuto myslím z toho důvodu, že 
zdá se dle dosavadních našich zkušeností býti z těch bakterií, které by dovedly 
žiti o „kyselém" — kolloidálním mediu humusovém. Dokonce nezdá se mi 
nepravděpodobným, že mykorrhizy obstarávají rozklad pokrývky listové 
„na hrubo", ve větší úlomky, které pak dále Actinomycetcm anebo volnými 
plísněmi jsou přetvoro vány. Že by bakterie samy zmohly massy steliva 
mykorrhizových vrstev, nepokládám za možné; aspoň nikoli na substráte 
nevápenném. Nesmít se zapomínati, že tam, kde činnost jejich jest umož- 
něna ve větší míře, uhlík vyšších sloučenin organických odchází ve způsobě 
uhličité a nenahromaďují se hnědé nebo černé „humosní" produkty 
(R a m a n n, 1899), nýbrž látky attakované mizí až beze stopy. Toho však 
v nižádném lese mykorrhizovém jsem neznamenal (mull!). V tomto ovšem 
asi jich činnost je již intensivnější. Ať tomu však je jakkoliv, již makro- 
skopické vztahy mykorrhiz ku rozrušování stelivového krytu a schopnost 
jejich plísní vylučovati cytasu tak bijí do očí, že byť problém co do podrob- 
ností byl sebe spletitější, velká důležitost mykorrhiz pro lesy bukové pro- 
střední jakosti je nepopiratelná. Exaktně dala by se ovšem rozřešiti otázka, 
XXXVI. 
