44 
Méně vyhraněné takovéto případy mohou se i u nás vyskvtovati, 
představoval bych si je však, jak jsem již několikráte naznačil, jako útvary 
sekundární oproti zcela ,, zdravým" vrstvám „mykorrhizovým" s podlo- 
ženým a rychle se tvořícím mullem. 
Jiná forma mykorrhiz bukových vyznačuje se hojnou plstnatostí, 
jež od plášťů vychází t. j. pláště rozplétají se ve volné hyfy. Je velmi 
rozšířená, zaujímá však vždycky toliko velmi omezené partie kořínků, 
jichž daleko větší díl povrchu je mykorrhiz prost. Přísluší-li jí tedy nějaký 
význam pro život buků, mohl by býti asi jen lokální. Spíše zdá se, že jest 
případem neškodného jakéhosi parasitismu, tím spíše, jelikož se vyskýtá 
více sporadicky než pravidelně v hrubém, tvrdém humusu, na místech 
příliš vlhkých atd. Samozřejmě může zde však toliko bližší cytolo- 
gické a experimentálně fysiologické studium věc rozhodnouti, které 
jmenovitě ku chování se plísní vůči různým kolloidálním látkám musí 
přihlédnouti. Že by však také tyto mykorhizy nedovedly rozkládati cel- 
lulosu, není ovšem nijak vyloučeno. 
Konečně jsou zde ještě mladé bukové rostliny, jež časem tolikéž 
mykorrhizy mívají. V lesích objevují se klíční rostliny bukové většinou 
na mullu, takže mykorrhizy jejich budou asi rázu jiného, podobného na 
př. mykorrhizám smrkovým z mullových půd. Také však na písčitých 
půdách jevívají se mykorrhizy a není nemožno, že není výskyt jejich bez 
významu. Že by assimilovaly volný dusík, je vysoce nepravdě podobno, 
jak dovodil M o 1 1 e r pro mladé, mykorrhizové borovice (1906, pg. 230). 
Zjev však, který P. E. Můller stanovil, že totiž v jutských vřeso- 
vinných kulturách smrk ve spolku s horskou borovicí daří se, sám však 
nikoliv, je nápadnější, než aby byl náhodným. Můller domnívá se, že 
příčinou toho jsou vidličnatě rozvětvené, leguminosním hlízkám podobné 
mykorrhizy, které borovice tvoří. Podobné vskutku přicházejí i na kořání 
našich borovic v určitém jejich stáří. Nalezl jsem je na př. na písčitých, 
tedy velmi chudých pláních v okolí Neratovic. Měly je borovice asi 
pětileté a sice hlavně na kůlovém kořání a blízkých jemu postranních vět- 
vičkách při meristematických částech jejich ve způsobě hlízkovitých, mno- 
honásob rozvětvených nádorků, které nesly toliko sporá plášťová vlákna 
houbová s réseau. Aby mohly assimilovati volný dusík, musily by asi dle 
našich, nyní již značně rozsáhlých zkušeností o mykorrhizách chovati 
organismy endofytní. Nápadné však bylo, kterak — jsouce vyvinuty nej- 
lépe na meristematických, absorpčních partiích — oblepeny byly množ- 
stvím úlomků bílého písku, mezi nimiž některé i větší se nalézaly, k nimž 
byly přičepeny intimněji ještě, než jak to nalézáme u známých „Wurzel- 
hoschen". Zde asi jedná se vskutku o fedrování hostících rostlin, pravdě- 
podobně však následkem rozkládací činnosti, již vlákna houbová jeví na 
různé, těžko pro rostliny fanerogamní přístupné silikáty a vůbec ná 
sledkem ,, otvírání" vegetační půdy pro rostliny hostící. Vskutku nalezl 
K u n z e (190G, pg. 388), že Penicillium dovede vlivem svých kyselin pře- 
XXXVI. 
