(7-5 cm, 8-8 cm, 10-5 cm dlouhých). Na základě tohoto studia o vývoji 
sliznice tlustého střeva dochází k následujícímu závěru: 
V primordiálním epithelu střevním nastává množení se buněk; nově 
povstalé buňky rovnají se z počátku ve všem buňkám původním. Brzy 
však objeví se dvě různé formy buněk: 
1. Takové, které mají charakter buněk mateřských a jsou základem 
žláz; jim rovné a rozmnožení schopné buňky zůstávají na basi žláz Lieber- 
kúhnských. 
2. Ony, jichž jádro jest uprostřed buňky nebo blízko středu leží 
a jest podlouhlé, ovální nebo krupičkovité. Jsou to obyčejně cylindrické 
epithelie střevní povstalé metamorphosou z primordialních buněk epi- 
thelových, o nichž nemožno říci, že by se více množily. Tyto objevují se 
ve velikém množství, vytváří v tlustém střevě u mladých embryí (koček) 
malé epitheliální vyvýšeniny, do nichž vrůstá vazivo. Tyto hrbolečky 
z epithelu vytvořené repraesentují první základy klků. 
Mezi těmito leží buňky mateřské, mající schopnost děliti se, z nichž 
se vytváří vlastní žlázy. Další tvoření se klků povstává tím, že vrůstá 
do vyvýšeniny vaziva vždy víc a více, až klk dosáhne své délky. 
Dále vniká vazivo do žlázky mezi dvěma sousedními klky, dosáhne 
vrcholu klku, vytvoří definitivní žlázku, při čemž klky zacházejí. Na 
stěnách žláz a klků dochází ku mnohočetnému vytvoření pohárkových 
buněk, které po vyprázdnění obsahu do roury střevní kollabují a jsou 
zatlačeny buňkami sousedními. 
Ponenáhlu regeneruje se protoplasma buněčné a proces tvoření se 
pohárkových buněk začíná znovu, až konečně zajdou. 
Novotvoření buněk epitheliálních zdá se, že vychází vždy od basis 
žláz, od buněk mateřských. 
V práci S t o h r o v ě 2 ) nalézáme popis vývoje stěny processus vermi- 
formis u člověka, avšak ne od jeho prvních počátků, nýbrž začíná vý- 
vojem embrya lidského ze třetího měsíce foetálního, kde nalezl v slepém 
konci appendixu ještě docela primitivní poměry; uprostřed nalézaly se 
nepravidelné, z vaziva a epithelu sestávající klčky, na něž se v místě blíže 
coekunr vázaly první základy žláz střevních jako docela krátké váčky. 
Nedifferencovaná ještě část vazivová sliznice v tunica propria 
a v submucose sestávala v dolních partiích blízkých slepému konci ve- 
skrze z jemné sítě buněk pojivových, v povrchových partiích dal se do- 
kázati tu a tam leukocyt, většinou v blízkosti cév krevních. Epithel a va- 
zivo byly ostrou čarou zřejmě odděleny. 
Ve starším stadiu daly se dvě zóny v pojivové sliznici rozeznávati. 
jedna více centrální (blízká lumen), bohatá na buňky a jedna periferní, 
chudá na buňky. Epithel a vazivo byly ostře od sebe odděleny. Poslední 
2 ) Stóhr: Uber die Entvvicklnng der Darndymphknotchen etc. Archiv f. 
mikrosk. Anat. 1898. 
XXXVIII. 
