3 
sestávala veskrze z hvězdovitých buněk s oválním, jasným jádrem, jen 
na jednotlivých místech nalézaly se skupiny buněk, které zřejmě vynikaly 
svým tmavě zbarveným jádrem již při prostředně silném zvětšení. 
Silným zvětšením bylo zjištěno, že jsou to leukocyty. Takové sku- 
piny leukocytů nalézal}' se nejen v hloubi vazivové části sliznice, nýbrž 
i v klcích a jsou to první počátky uzlíku Iymfatického. 
V dalších stadiích rozlišuje se vazivová část sliznice ve dvě části: 
tunicu propriu a submucosu; leukocytů přibývá hlavně v tunica propria. 
Jejich seskupení jest docela nepravidelné, brzo tvoří silně stlačené rnassy, 
které možno nazvati uzlíky, brzy jsou rozděleny diffusně. 
Muscularis mucosa v processus vermiformis schází, jest však za- 
ložena v sousedící části caeka. Zde nalézají se v tunica propria v celku 
sporé leukocyty, které tu a tam v hustém nahromadění se skupí a tvoří 
základ uzlíku. 
V 6tém měsíci vývoj vazivové sliznice potud pokročil, že vytvoří 
se muscularis mucosae, čímž differcncóvání vazivové části v část slizniční 
a podslizniční téměř skončeno. Muscularis táhne se pod fundem žláz 
a chybí jen tam, kde došlo ku vytvoření se uzlíků lymfatických. - 
Za to dosti obšírná jest literatura o vývoji a vytváření se folii kůlů 
střevních, o kteroužto otázku zapředl se velmi tuhý boj. 
Stohr ve své první obšírnější práci v r. 1898 dokázal, že uzlíky 
lymfatické u koček a králíků povstávají v tunica propria a sousedních 
částech submucosy mitotickým dělením kulatých buněk (leukocytů). 
Buňky epitheliální povrchu střevního neb žláz střevních neberou dle 
něho účasti na jich tvoření, takže nemůže, jak praví, býti řeči o genetickém 
vztahu leukocytů ku buňkám epitheliálním. 
Práce jeho nezůstala nepovšimnuta a měla za následek bádání 
různých autorů v otázce té, při čemž někteří stáli na straně Stohrově, 
jiní pak 'byli jiného náhledu o tvoření se follikulů. 
Tak C z e r m a k, 3 ) Kuchenmeister 1 ) a žák S t o h r ů v 
Tomarkin 1 ) sdíleli nálezy S t o h r o v y úplně. Czermak na 
větších sériích embryonálních u mladých králíků stanovil, že střevní 
follikule vyvíjejí se ze zhuštění mesenchymálního, při čemž epithel zůstává 
docela passivním, takže epithel nemá co dělati s vývojem lymfatických 
uzlíků střeva. 
Podobně Kuchenmeister na králících a morčatech došel 
k resultátům, že střevní lymfatické uzle vyvíjejí se nikoliv z epithclu, 
nýbrž z kulatých buněk, leukocytů, mesenchymu budsi v tunica propria 
neb v submucose. 
Oproti tomu učení stál zde druhý tábor autorů (D a v i d o f f, 1 ) 
K 1 a a t s c h, 1 ) Retterer 1 ) a j.), v jehož čele stál Retterer. 
Tento autor na základě studia embryologického o vývoji follikulů střevních 
1 ) Citováno dle Stóhra 1. c. 
XXXVIII. 
1* 
