36 
44. Embryo 190 mm dlouhé. 
Caekum, které leží na ledvině, jest dosti vyznačeno; celé colon 
ascendens jest velice široké. Od distální části caeka odstupuje processus 
vermiformis — užší ovšem - — který jde ai- 
stálně, pak se obrací proximálně a opětně 
distálně, periferní jeho konec vstupuje mezi 
rameno distální a proximální. 
45. Embryo 200 mm dlouhé (obr. 32). 
Processus vermiformis odchází od di- 
stálního konce distálně již vyvinutého caeka 
a jde v rovině horizontální na stranu medi- 
ální, načež v úhhi as 80° obrací se směrem 
proximálním; svým periferním koncem pře- 
kládá se přes konec ilea a dosahuje radix 
mesenterii. 
Přehled veškerých nálezů. 
Nálezy naše v práci uvedené nutno za příčinou zjednodušení roz- 
dělit! ve 3 skupiny a to: 
1. vývoj a topografie processus vermiformis, 
2. vytváření se chlopně ileocaekální, 
3. vývoj stěny roury střevní hlavně částí, týkajících se ilea, pro- 
cessus vermiformis a střeva tlustého. 
1. Vývoj a topografie processus vermiformis. 
První počátky objevení se processus vermiformis shledáváme již 
u embrya 61 mm dlouhého, kde na vracející se kličce znamenati lze hned 
za obloukem rozšíření lumina roury střevní na laterální stranu levou. 
Roura střevní (vracející se klička) probíhá ve stejné čáře a vytváří 
zcela malý výběžek, odpovídající processus vermiformis. 
Týž nález poskytuje embryo 9-5 mm dlouhé. 
U embrya 10 mm dlouhého jest již značněji vyvinuta rozšířenina 
v podobě delšího výběžku — appendixu — ; v místě této rozšířeniny ohýbá 
se část roury střevní pokračující od oblouku dorsálně v pravém úhlu. 
Embryo 12 mm dlouhé odpovídá vývojem embryím 6-1 mm a 10 mm 
dlouhým. Totéž platí i o embryu 13-3 mm dlouhém, s tím toliko rozdílem, 
že výběžek appendikální jest delší než u embryí předešlých. Embryo 
16 mm dlouhé tvoří ohnutí v místě odstupu processus vermiformis, který 
neliší se délkou od předešlého. 
XXXVIII. 
