3 
plasmě se mezi tím odehrály změny. Nejprve se objeví na dvou protilehlých 
pólech jádra homogenní, silně barvitelné hmoty plasmatické tvaru nepra- 
videlného, kteréž zprvu volně v cytoplasmě leží, ale později k jádru se 
posunují a většinou k jeho povrchu se přiloží. Jsou v buňkách přítomny 
ještě v době, kdy již jádro se scvrkuje a mizí. Potom i tyto hmoty mizí, 
ač pozvolněji než jádro samo. Množství cytoplasmy se mezitím zřejmě 
zmenšilo, tvoří jenom nástěnný povlak obsahující hojnost velikých leuko- 
plastmi se zrny škrobovými. 
Degenerace jader může počíti již v buňkách, které jsou jen 24 
dlouhé, váčkovitá prázdná jádra mohou býti přítomna již v buňkách 
dlouhých 27 fb V buňkách, jichž délka obnášela 33 [i , nebylo často již 
ani stopy po jádrech. To ovšem platí jen pro kribrální primány. Další 
síťkovice differencují se z delších buněk. Vzpomeneme-li, že vzrostlé kri- 
brální primány měří 150 (i i více, třeba uznati, že i buňky, které jádra 
postrádají, mohou ještě značný vzrůst jeviti. 
Podobným způsobem degenerují jádra v kribrálníeh primánech 
u Řidnu. Síťkovice se zde počínají differencovati ve klíčních kořenech 
ve vzdálenosti 0,7 — 1 mm od vegetačního bodu. V řadě buněčné, jež má 
se přeměniti v řadu síťkovic, je prvním příznakem degenerace jader zmen- 
šení se jadérka, což zvláště nápadně vysvitne, srovnáme-li. velikost jich 
s velikostí jadérek v normálních sousedních buňkách meristematických 
Dvě řady buněčné z kořenu Ricinus zanzibariensi s , jež se differencují v síťkovice 
a v nichž lze pozorovatí postupnou degeneraci jader. Šípka ukazuje směr k basi 
kořenu. (Reich. 1 / 12 , C. O. 6.1 
(text. obr. 1.). Zmenšení jadérek dostavuje se dříve, než počne z buňky 
plasmy ubývati. Snad by se mohlo uváděti ve vztah ku. přechodu dotyč- 
ných buněk ze stadia meristematického do stadia trvalého, neboť Rosen 
(1896) ukázal, že se všeobecně při přechodu, tom jadérka zmenšují. Zde 
však ( Ricinus zanzibaviensis ) postupuje zmenšování jadérek tak daleko, 
až úplně zmizí, což se děje zpravidla současně s mizením jaderného sítiva 
z jader (text. obr. a, b ). Takové jádro má pak vzezření prázdného, ale 
tuhou blanou, opatřeného váčku. Jádro se pak zmenšuje, jeho tvar se 
stává nepravidelným, načež se scvrkuje a mizí. Mezi tím také cytoplasmy 
1 * 
XL. 
