8 
pisu nálezů typu posledního, protože vznik útvaru tohoto jest asi přese 
všechnu jeho podobnost s útvarem 4. zcela jiným. 
Útvary sub 1- — -5 popsané jsou zajímavými jednak tím, že ukazují 
možnost ůnitace plasmodiím naprosto podobných útvarů, dále však viděli 
jsme zde vystupování jaderné substance z jádra úplně neporušeného, 
a to vystupování takové, že naprosto jest nám jeho účel nepochopitelným, 
leda že by se snad jádro snažilo vypuditi ze sebe nějaké součásti chro- 
matinové nepotřebné, nebo snad i škodlivé. 
Zcela jiného druhu změny presentují nám útvary 6 — -13. Jsou to 
sice také odštěpy plasmatu velkolymfocytů (vyjímaje fig. 10.), jsou to 
však velkolymfocyty jednak na nižším stupni ontogenetického vývoje 
stojící, jednak pak elementy příslušející řadě myeloidní. Případ, z něhož 
pochází, je začínající leukaemie myeloidní a poněkud atypický tím, že 
bylo v krvi velmi málo eosinofilních granulocytů, a vůbec počet leukocytů 
nebyl příliš rozmnožen (nepřesahoval 14.000 leuk. v mm 2 ). Nad to bylo 
plasma zřejmě iktericky zabarveno, jak jsem pozoroval u dvou podobných 
atypických leukaemií. 
Velkolymfocyty v tomto případě vyznačovaly se neobvyklou poly- 
morfií, nepřesnými, mnohdy (fig. 6.) rozplizlými konturami jádra a ještě 
větší polvmorfií plasmatu. Polymorfie tato různí se zásadně od oné lym- 
foidních buněk dřeňových (Turek) či velkolymfocytů Pappen- 
heimových, kde silně basofilní spongioplasma při jinak velmi malém 
množství plasmatu vyklenuje se v podobě uzlin z obvodu buňky. U mých 
forem plasma zhušťuje se v nepravidelných houfcích brzo na periferii, brzo 
zase blíže jádra, a ohraničení buňky jest vyznačeno zhusta jen úzkým 
a slabě zbarveným, místy přerývaným lemem. 
Na některých místech nalézáme naznačené differencování plasmatu 
v podobě granul azuroíilních (7) anebo neurčitě ohraničené sítě (8). Při 
tom dochází k odtržení někdy menších (fig. 6), někdy značně velkých 
kusů protoplasmy (7, 8) které mohou i souviseti úzkým pruhem plasma- 
tickým s ostatní mateřskou buňkou (8). Partie odtržené liší se zřejmě 
od krevních destiček, které někdy na ně se nalepí (8, 11, 9), hlavně svým 
ostře zbarveným lemem (7, 12) a svojí velikostí. Právě tyto odtržené 
partikule někdy prostoupené vakuolami (7) mohou vzbuditi podezření, 
že snad jsou to nějaké amoeby a kdyby náhodou nebyly nalezeny buňky, 
z jichž plasmy vznikají, byl by výklad zjevů těchto dosti obtížným. 
Ale i pathologicky změněné a slepené krevní destičky, které bývají 
u některých leukaemií dosti hojnými, jeví se nám často ve zcela nezvyklé 
formě. Tak krevní destička sub 16. vyobrazená v hoření části konglomerátu 
jest neobyčejně zvětšená a chová nad to ve svém nitru vakuolu a v ní 
temně se barvící zrno. Jest těžko rozhodnouti, máme-li před sebou krevní 
destičku či odštěp protoplasmy. Obojí jest možno a zejména ono zrno 
svědčí spíše pro plasmatický charakter tohoto útvaru. Že však méně 
zkušenými haematology a parasitology i tyto útvary mohou býti pokládány 
XLI. 
