19 
1. normocytoleukopenii t. j. úbytek leukocytů normálních — nejlépe 
znatelný v. leakaemií agranulocytových (lymfo- a plasmacytarních) ; 
2. zaplavení krve pathologickými specielními buňkami leukaemi- 
ckými, pouze morfologicky, ne fnnkcionelně totožnými s normálními leuko- 
cyty a 
3. změny na erythrocytech (passivní anaemie a pod.). 
Haematologicky není tedy leukaemie charakterisována ukvapenou. 
proliferací, hvperprodukcí mladých nezralých leukocytů a heterotopií 
jich (vyplavení elementů cle norma ve dřeni sídlících do oběhu krevního), 
nýbrž poruchou založenou v jádře bujících elementů, které z této příčiny 
jsou funkcionelně aberrantními leukocyty, produkujícími pravděpodobně 
místo látek životu potřebných nedokonale vyvinuté sekrety toxické. 
Tím také daleko snáze porozumíme oné malignitě leukaemické 
hyperplasie a zejména účinku roentgenotherapie, která, jak víme z poruch 
na spermatech podrobených ozáření, specielně kinetické jádro ruší. 
Leukaemii nepovažuji tedy za maligní hyperleukocytosu. progressivní, 
nýbrž za zaplavení krve specielními leukocyty leukaemickými nebránícími, 
nýbrž otravujícími organismus. 
Pánům dvorním radům prof. Dr. E. Maixnerovi a J. Hlavoví děkuji 
na tomto místě co nejuctivěji za poskytnutí materiálu a účast mé práci 
věnovanou . 
XLI. 
O * 
