H — C — OH 
OH— C— H 
H— C— OH 
H— C— OH 
OH— C— H 
OH— C— H 
CH (OH) 
CH (OH) 
CH. 
(rhamnosa) 
Takový druh stereoisomerie, jenž jest vlastně částečnou antipodi!, ne- 
docházel dosud v názvu příslušných sloučenin žádoucího, snadno pa- 
matovatelného výrazu. Někdy vytvořen název pro sloučeninu novější 
z názvu základního, déle známého cukru, převrácením písmen event. 
slabik kmene, jelikož cukr jeden lze přesmyknouti v druhý (bud přímo 
vlivem zředěných žíravin nebo ve formě aldonové kyseliny záhřevem 
s pyridinem). Tak na př. nazval E. Fischer cukr vznikající přesmyk- 
nutím xylosy (resp. xvlonové kyseliny) lyxosou. Jindy použito k vytvoření 
názvu nového cukru (jenž byl k starému v poměru mannosy ku glukose) 
předpony iso. Tak na př. vznikl název isorhamnosa z názvu rhamnosa. 
Oba způsoby nezdají se mi býti trvale vhodnými. Prvý dá se u mno- 
hých názvu jen ztěžka provésti a vedl by mnohdy k jazykovým barba- 
rismům, druhý jest nevhodný proto, že předpona iso značí isomerii zcela 
všeobecně a nedá se tudíž použiti k naznačení tak specielního případu 
stereoisomerie. Z těchto důvodů navrhuji, aby taková stereochemická 
příbuznost, jakáž jest vyjádřena v poměru mannosy' ku glukose, nazna- 
čována byla na příště předponou epi, z čehož plyne pro poměr ten název 
epimerie a pro příslušné stereoisomery název epimery. 
Dle toho by se cukr, dosavad lyxosou nazývaný, napříště nazýval 
epixylosou, ježto jest ku xylose v poměru mannosy ku glukose: 
H— C— OH 
OH— C— H 
OH— C— H 
OH— C— H 
H— C— OH 
H— C— OH 
CH 2 OH 
CHoOH 
atd. 
(xyloša) 
(epixylosa) 
XLIII. 
