4 
epigalaktit — epigalaktosa — >■ kys. épigalaktonová — > kys. epigalakto- 
(d- nebo 1-) (d- nebo 1-) (d- nebo 1-) slizká (d- nebo 1-) 
rhodeohexit -<■ - rhodeohexosa — > kys. rhodeohexonová 
epirhodeohexit — epirhodeohexosa — > kys. epirhodeohexonová 
glukobeptit -* — glukoheptosa — > kys. glukoheptonová 
epiglnkoheptit < — epiglnkoh eptosa — kys. epiglnkoheptonová 
atd. 
Zavedení pojmu a názvu epimerie by mělo bez odporu význam di- 
daktický, ježto se názvem tím dají důležité vztahy v řadě cukrů účelně 
resumovati. Lze ku pí. jednoduše říci: 
1. Epimernc aldosy skýtají týž osazen, na př. xylosa a epixylosa týž 
fenylosazon b. t. 158°/160°. 
2. Zahříváním s pyridinem něho chinolinem se daná kyselina atdo- 
nová přesmykne ve svůj epimev, na př. kyselina glukonová v kys. epiglu ko- 
ňovou (k. mannonovou). 
3. Synthesou kyanhydrinovou přechází daný aldocakr ve dvojici epi- 
merných aldos o i atom ■uhlíku bohatších, na př. xylosa v gulosu a epigu- 
losu (idosu) . 
XLIII. 
