20 
však větší nýbrž naopak menší, což nasvědčuje associaci MgCl 2 s alkoholem. 
Že nějaká reakce mezi MgCI 2 a ethylalkoholem (snad tvorba alkoholátů) 
nastává, tomu nasvědčuje i ta okolnost, že se při smíšení bezvodého MgCh 
s absolutním ethylalkoholem vždy vyvíjelo značné množství tepla. Jak 
komplikované jsou dissociační poměry MgCl 2 v jeho alkoholických roz- 
tocích, vysvitá nejlépe, srovnáme-li roztoky I. a II. se IV. Oba nejprve 
jmenované roztoky jsou přibližně stejně koncentrovány (T04 resp. 1-08 
molekularnormální). Také koncentrace IV roztoku, který je 1-normální 
neliší se valně od obou dříve jmenovaných. Přece však stupně dissociace 
jsou naprosto různé. V prvých dvou roztocích obnáší dissociační stupeň 
a — ca. 0-34, v roztoku IV. však vůbec nebylo lze vypočísti dissociaci, 
nýbrž naopak molekulárná váha MgCl 2 vyplynula větší nežli jest hodnota 
theoretická. 
Vzpomeneme-li si na způsob přípravy obou roztoků, lze usr.zovati, 
že roztoky I. a II., které byly připraveny přímým smíšením MgCl 2 a bez- 
vodého alkoholu obsahují hlavně MgCl 2 neassociovaný. Čtvrtý roztok 
však byl připraven tím způsobem, že přebytečný MgCl 2 , zbylý od pří- 
pravy prvých dvou roztoků přelit bvl novým množstvím bezvodého alko- 
holu. Patrně obsahovala ssedlina vyloučená z prvých dvou roztoků větší 
množství nějakého alkoholátu MgCl 2 , který se rozpustil v přidaném alko- 
holu v nasycený roztok (IV). Tomu by nasvědčovala i ta okolnost, že 
jsme pozorovali několikráte, přidávajíce vždy nová množství MgCl 2 k roz- 
tokům již téměř nasyceným, že se poslední partie soli nejprve rozpouštěly 
a pak teprve že se dodatečně z nich vylučovala ssedlina. 
Jest zajímavo, že tato veliká různost stupně dissociačního nemá 
vlivu na polohu obou význačných potenciálů. 
V. Kapalinový článek. 
Dosud nepodařilo se měřit i potenciálně rozdíly na styku vodných 
roztoků s roztoky v jiných rozpustidlech způsobem, který by nevzbuzoval 
pochybnosti. 1 ) Ani Neustadt a Abegg nedospěli dále. Poněvadž 
měření potenciálních rozdílů kovových elektrod a jejich roztoků v bez- 
vodých rozpustidlech jsou ztížena značnými chybami, nebéře-li se v úvahu 
kapalinový potenciál, pokusili jsme se orientovati se alespoň o jeho ve- 
likosti v následující kombinaci: 
1 ) Srvn. Campetti, Atti Accad. di Torino. Díl 29 (1893) ; L u t h e r, Ztschr. 
f. physik. Chemie ig, (1896) 567. Někteří autoři snažili se vyhnouti potenciálním 
rozdílům kapalinovým. (Srvn. Johnson a Wilsmore, Trans. Faraday. Soc. 
19. III. 1907, Elektrochem. Zeits. 1908, str. 203, 223.) 
XLVII. 
