Resumé. 
Výsledky celé práce lze shrnout i asi těmito slovy: 
1. Hlazené elektrody magnesiové jeví v alkoholických roztocích 
MgClo dva přesně definované a reprodukce schopné potenciály. Prvý 
z nich jeví se nejnižšími hodnotami, které se dostavují hned v prvních 
okamžicích po vnoření elektrody do roztoku. Potenciál ten není sice 
stálý, dá se však zcela dobře měřiti. Druhý potenciál — konečný — do- 
stavuje se po jisté době jakožto nejvyšší hodnota časovým průběhem 
dosažená. Potenciál ten jest daleko stálejší nežli první, nicméně podléhá 
i on změnám. 
2. Poloha těchto potenciálu závisí mimo jiné i na plynech, které 
provádíme elektrolytem. Potenciály, které jsme získali v dusíku, poklá- 
dali jsme za normu. Vodíkem se zvyšoval, kyslíkem a vzduchem snižoval 
počáteční potenciál. Potenciály konečné byly stejne v dusíku i vodíku, 
snižovaly se však účinkem kyslíku a vzduchu. Účinkem malých množství 
vody se poloha konečného potenciálu neměnila. Magnesiová elektroda 
pokrytá MgO jevila potenciál, který se nerovnal žádnému z obou svrchu 
uvedených potenciálů. 
3. Potenciály tyto nesouvisí s koncentrací iontů Mg. Poměry 
dissociační v alkoholických roztocích MgCl 2 jsou komplikované, jak do- 
kazuje zvýšení bodu varu pozorované za různé jejich koncentrace. Roz- 
toky většinou při měřeních užívané, přibližně molarnormální jeví dissoci- 
ační stupeň > 0-34. Se vzrůstajícím zředěním vzrůstá associace MgCl 2 
s rozpustidlem (a snad i jeho polymerisaee) . 
4. Na základě lívah řešený problém zjednodušujících podařilo se 
nám odvoditi pravděpodobnou hodnotu pro potenciální rozdíl kapalinový 
« MgCLj alkoh. — KClvodný = ca. + 0-050 Volt. 
5. Také ve směsi alkoholického MgCl 2 a vody zkoumali jsme po- 
tenciály magnesia shledavše, že se účinkem vody počáteční potenciál po- 
sunuje k hodnotám vyšším. Hodnoty potenciálu, které při malých kvan- 
tech vody postupem času vzrůstají, stávají se při vzrůstajícím množství 
XLVII. 
