9 
Mezitím dokončil orgán kořenový svou funkci a po částech odumřel, 
s ním též jistá (basální) část osy vzala za své, takže klíční rostlinka nemajíc 
žádné opory v půdě, upadá na substrát, na němž rostla. V tomto nebez- 
pečném stavu vzpřímí se osa klíční rostlinky následkem negativního geo- 
tropismu vzhůru a pokračuje ve svém již dříve započatém cirkumnutačním 
pohybu. Při tom roste osa dále, kdežto části spodní ponenáhlu odumírají. 
Postaráme-li se o to, by všecky rostlinky anebo jakékoliv tyčky, jež jsou 
v bezprostřední blízkosti s kokoticí, byly odstraněny, takže se nemá kolem 
čeho ovinouti, tu po dosažení větší délky své osy upadne znova na půdu, 
znova nastává vzpřímení nějaké části osní a to se může dále opakovati. 
Čím delší dobu je kokotice nucena žiti na své vlastní útraty, tím je její 
nově narostlá osa tenší. Stav ten se nemění tak dlouho, pokud klíční 
rostlinka kokoticová nenašla nějakou oporu; stalo-li se tak, ovine ji ihned, 
a nenašla-li do jisté doby nějaké živé rostliny vůbec, kolem níž by se mohla 
ovinouti a haustoria do jejího těla zapustiti, odumře. Již Koch (I. 17) 
podotýká, jaký účel má toto ponenáhlé odumírání osy kokoticové na spod- 
ním konci a na opačném konci (vrcholu) stálé dorůstání. Zařízením tím je 
klíční rostlinka s to, by setkala se spíše s nějakou rostlinou, jež by jí mohla 
za živitelku sloužiti, nežli kdyby byla v půdě pevně vázána na jedno 
a totéž místo, neboť v tomto případě by dosah pohybu cirkumnutačního byl 
daleko menší nežli ve skutečnosti je. Jen tak je kokoticím umožněno 
dostati se i přes 20 cm od místa, kde vyklíčila ze semena, takže nenašla-li 
klíční rostlinka kokotice hned nějakou rostlinu, k níž by se přissála, může 
se tak státi stálým padáním a zvedáním se zcela jistě, neboť jen tak je 
možno, by se dostala do odlehlejších míst, kde se jí může nějaká rostlina 
naskytnouti. Při ponenáhlém odumírání spodní části těla rostliny koko- 
ticové je také účelným, že z oněch částí, nežli úplně uschly, jsou látky 
výživné vystřebávány částí osy, která dosud žije, takže mladší části 
osní žijí na útraty částí starších. Ony klíční rostlinky, jež nenašly žádné 
rostliny, která by jim mohla sloužiti později za živitelku, zastaví po čase 
svůj vzrůst a sezelenají. Podotknouti dlužno, že sezelenání rostlin koko- 
ticových se vždy objevuje, blížídi se odumření. Nejvíce sezelenávají části 
apikální Jakmile nastalo sezelenání, dostaví se pak na to velmi záhy 
(ve 2 — 3 dnech) smrt. Našla-li v době před odumřením rostlinka kokoticová 
nějakou tyč, může se ještě kolem ní otočití, a v tom případě, že by to byla 
nějaká pro ni vhodná rostlina, je-li kokotice ještě schopna po ovinutí se 
zapustiti do ní haustoria, je tím život její zachráněn; obyčejně se však stává, 
že v podobných případech není tím kokoticové rostlince zpomoženo, i když 
tato začala haustoria vytvářeti, poněvadž jí schází voda a nemá dostatek 
výživných látek. Velmi často se podobné odumírání děje u rostlinek klíčních 
ve volné přírodě rostoucích, které po delší dobu neměly příležitost se na ně- 
jaké rostlině uchytiti, zvláště rostly-li na místě málo zastíněném. Dříve nežli 
rostlinka klíční odumře, zmizí schopnost pohybu nutačního. Doba života ta- 
kové klíční rostlinky, jež po celou dobu jejího vývoje nenalezla živnou rostlinu 
L. 
