39 
nouti a haustoria do něho zapustiti. Velmi lehce možno k tomu koko- 
tici Gr. příměti tím, že klíční rostlinku nebo kousek osy cizopasící upev- 
níme v poloze inversní. Následkem negativního geotropismu vzpřímí se 
reakce schopná část osy vzhůru a při svém pohybu cirku mnutačním za- 
stihne zcela listě basální část svého těla, ovine se kolem a v době dráždivosti 
na dotek zapustí do svého vlastního těla haustoria. Ve volné přírodě se 
to stává na př. tehdy, když konec cizopasící osy, jenž nenašel po nějakou 
dobu opory, svou vahou upadá dolů. Zjev, kdy vedlejší osa ovíjí se a za- 
pouští haustoria do jiných os vedlejších nebo do osy hlavní, témuž individuu 
náležející, jest zcela obyčejným. Uměle možno takové ,,sebeovinutí“ vy- 
volati, když klíční rostlinku kokoticovou opleteme do kroužku ve směru 
pohybu cirkumnutačního, při čemž vrchol zůstane volný, a takto sple- 
tenou rostlinku na jednotlivých místech jemnou nití na starší část osní 
přivážeme. Totéž dá se provést! s isolovanými osami; zde je to ještě snad- 
nější, neboť možno si vžiti k tomu delší osy dle potřeby, což u klíčních 
rostlin možno není. 
Je všeobecně známo, že kokotice se mohou rychle a ve velké míře 
rozšiřovati. V tomto ohledu nečiní také kokotice Gr. žádných výjimek. 
Je tu otázka, čím je takové hromadné rozšíření umožněno. Především 
jsou to semena, jež i s tobolkami ulomenými větrem bývají zanášena na 
veliké vzdálenosti. Poněvadž však klíčení semen a celá perioda vývoje 
klíčních rostlinek až do té doby, kdy nastalo přissání se na živitelku, vy- 
žaduje určitých podmínek, je rozšiřování pomocí semen daleko předstihnuto 
jiným způsobem; děje se tak cestou vegetativní. Při popisu ovíjení se 
kokotic a vytváření se haustorií zmínil jsem se, že kousky os se chovají 
v tom ohledu právě tak, jako klíční rostlinky. Kousek osy může založiti 
novou rostlinu tím, že se přissaje na nějakou pro ni vhodnou rostlinu a 
tak slouží k rozmnožení a rozšíření mateřské rostliny. Již N o b b e (476) 
pozoroval, že kousky os od Cuscuta europaea, byly-li od mateřské rostliny 
odtrženy, napadají jiné rostliny, přissávají se na ně a mohou ve svém 
vzrůstu i k vytvoření semen dospěti. V přírodě hraje tento způsob rozmno- 
žování velikou úlohu a možno říci, že daleko větší, než by se na první pohled 
dalo mysliti. Cizopasící kokotice Gr. je značně křehká, takže jednotlivé 
části rostliny mateřské mohou býti velmi lehce ulomeny a tím jim možnost 
založiti novou rostlinu dána. Při tom je lhostejno, zda ulomená část 
osní je vrcholová či ne. V případě druhém vyroste v krátké době úžlabní 
větévka, která převezme funkci hlavní osy a zachrání tak život ulomené 
části. Budiž podotknuto, že v podobných případech ulomená část osní 
(není-li vrcholová) nereaguje vždy geotropicky, a cirkumnutační pohyb 
její je zastaven; teprve nově vzrostlá (úžlabní) větévka reaguje geotro- 
picky a provádí obvyklý pohyb cirkumnutační. Neméně k rozmnožení 
kokotic přispívá veliká schopnost rozvětvování. Když klíční rostlinka 
se pomocí haustorií na nějaké živitelce uchytila a při dalším vzrůstu vy- 
stupuje vzhůru, vyrostou na hlavní ose její brzy větévky vedlejší, jež 
lij 
