4 
O několik řezu distálněj i objeví se blízko sebe stojící dva útvary 
podobné popsanému. Epitbel slizniční proliferuje do submukosy; na řezu 
4. objeví se v této epitheliální vychlípenině lumen, které je ve spojení 
s lumen roury střevní. Na 6. řezu nastává zaškrcení této vycblípeniny, 
na řezu 7. oddělí se úplně od roury střevní, zachovává lumen po další 
3 řezy, načež vymizí lumen a na řezu 12. zachází vychlípenina úplně. 
(Obr. 1.) 
Přiložený obraz poloschematický (obr. 1.) znázorňuje nejlépe po- 
psané vycblípeniny, jak v řezech za sebou následují. Na přiloženém foto- 
grammu (obr. 2.) vidíme uspořádání buněk roury zažívací (a), jakož i řez 
divertikulu ( b ). 
Obraz 2. 
Obraz 3. 
V dalším průběhu tenkého střeva nalézá se u embrya tohoto celkem 
ještě 17 podobných vychlípenin, které jsou navzájem úplně stejně sta- 
věny, majíce širší neb užší, ale skoro vždy stopkovité spojení s epithelem 
sliznice roury střevní a lumen střevní vniká zároveň do těchto vychlípenin 
(obr. 3.). 
Všechny popisované vychlípeniny slizniční nalézají se na konvexitě 
kličky střevní (na straně antimesenteriální), žádná z nich nezasahuje 
hlouběji než do submukosy; povrch roury střevní nad nimi jest úplně 
rovný a muscularis externa není nikde nad povrch vytlačena (obr. 3.). 
Větší ještě množství těchto vychlípenin vidím u embrya 26 mm 
dlouhého. 
Na 2. kličce asi ve výši přechodu duodena do další partie střevní 
znamenati jest první malá vychlípenina, zasahující pouze 4 řezy; na téže 
kličce něco proximalněji jest jiná, která probíhá nejprve samostatně v sub 
LIL 
