o 
mucose v délce 6ti řezu, načež spojí se její lumen s luminem roury střevní 
v délce 11 řezů, později spojení to přestává a sama postupuje ještě dále 
na 3 řezech. 
Takovýchto různě velkých vychlípenin možno znamenati u tohoto 
embrya 22, které uloženy jsou na konvexitě (straně antimesenterialní) 
kliček v coelomu pupečníkovém se nalézajících. 
O poloze a počtu jich poučuje nás nejlépe přiložený obraz modelu 
celé roury střevní (obr. 4.). 
Podobné vychlípeniny téže struktury, lokalisace a velikosti možno 
pozorovati i u embrya 31 mni dlouhého, s tím toliko rozdílem, že počet 
jich. jest daleko menší než u embrya předešlého, nalézá se u embrya tohoto 
pouze 6 vychlípenin. — 
Z popsaných stručných nálezů u 3 embryí zřejmě vysvítá, že jedná 
se zde o samostatné vychlípeniny slizniční z roury střevní a to střeva 
tenkého — ilea — , které majíce povětšině formu koulí, aneb jsouce více 
méně protažené uloženy jsou vesměs na straně antimesenteriální v řídkém 
vazivu podslizničním, dosahujíce až ku svalovině, kterou však nikde 
nevychlipují na stranu zevní. 
Útvary ty dají se srovnati s t. zv. divertikly střevními, které více- 
kráte v literatuře zaznamenány často jako nahodilé nálezy. 
Při persistenci a vzrůstu těchto vychlípenin musilo by přirozeně 
dojiti i ku překlenutí jich oběma vrstvami muscularis externa a odpo- 
vídaly by pak těm divertiklům, které H o n 1 popisuje a které následkem 
nálezu všech vrstev stěny střevní nazývá pravými kongenitálními na 
odlišení od oněch, které jsou po většině pouze vyhřeznutou sliznicí re- 
presentovánv a které autory nazývány nepravými a akvirovanými. 
Lil. 
