13 
čují četné tvary přechodní. Zde nemůžeme ovšem o normálním čísle 
dle něhož by okvětí bylo založeno, vůbec mlnviti, ba ani o rozlišeni kalicha 
a koruny. Květy plné jsou zde jakož i u druhu T. nepalensis častým 
zjevem. 
U našeho blatouchu, Calťha palustris můžeme mluviti o normálním 
číslu lístků okvětních, jelikož zde skutečně 5 lístků nejčastěji jest vyvinuto. 
Vidíme, že číslo 5 se nám aspoň v zevním kruhu okvětním stále vrací. 
Výjimky od tohoto počtu lístků okvětních jsou u blatouchu asi tak časté 
jako u Ranunculus acris; nalezneme často íi, 7, 8 i 9 a 10 lístků okvět- 
ních. V genetické spirále po 5 lístcích může se tedy po případě ještě 
i dalších 5 lístků vyvinouti co okvětní místo tyčinek. Musíme květy ta- 
kové opět považovati vůbec za bohatěji vyvinuté, neboť i počet tyčinek 
v takových květech bývá větší než ve květech s menším počtem okvět- 
ních lístků. V naší botanické zahradě universitní, kde blatouchy rostou 
za výborných podmínek životních, jen asi polovina květů mívá okvětí 
tvořeno 5 lístky. Plné nebo poloplné květy se u blatouchu též často vy- 
skytují. 
Druhy r. Cimicifuga a Actaea mohou mí ti 4 nebo 5 lístku kališních 
a 0 — 5 úzkých lístků korunních. Actaca spicata na př. má nejčastěji 4 
lístky kališní, řidčeji 5, počet korunních však může kolísati mezi 0 a 5. 
Rozumí se, že při stejném počtu lístků kališních a korunních oba kruhy 
se střídají. — Cimicifuga foetida má taktéž 4 nebo 5 lístků kališních, po 
nichž však následují jen 1, 2 nejvýše 3 petaly zvláštního tvaru mističko- 
vitého. — Příbuzná Botrophis actaeoidcs má 4 nebo 5 lístků kališních, 
avšak 8 až 12 uzounkých petalů, jež nahoře jsou rozeklány. 
[p'| Druhy r. Paeonia mají normálně kalich a korunu ve 2 kruzích 5- 
četných, avšak v obou kruzích se vyskytují časté variace. — U P. offici- 
nalis počet lístků kališních není často zřetelný, ježto listeny tvoří přechodní 
tvary k sepalům a někdy těsně pod květem se kupí, takže nelze určití, 
který lístek máme za první kališní pokládati. Tvar sepalů není tu stejný, 
nýbrž postupně se mění od zevního k nej vnitřnějšímu. O tom však pro- 
mluvíme více níže v jiné kapitole. Také koruna velmi často vyvinuje 
větší počet lístků než 5, najdeme jich 6, 7 8 i více., Stejně tak je tomu 
i u jiných druhů, na př. u P. tenuifolia, kde bývá petalů až 10 i 12. Mimo 
to ovšem, jak každému známo, v přírodě, ale zvláště v zahradní kultuře 
plní se květy přeměnou tyčinek v petaly. 
R. Clematis. Druhy tohoto rodu mají většinou jednoduché okvětí, 
normálně nejčastěji se 4 lístky okvětními. Na př. u našeho druhu C. reda 
v přírodě najdeme převážnou většinu květů se 4 lístky okvětními. Jak- 
mile však roste druh tento na lepší půdě, ihned počet perigonních lístků 
se zvětšuje. V botanické universitní zahradě, kde rostlina má velmi dobrou 
půdu i ostatní podmínky výhodné, jenom menšina květů má 4 lístky 
okvětní, většina má jich 5, 6 nebo i 7. 
Lili. 
