14 
Při tom však zmíní ti se musíme o důležité okolnosti. Můžeme totiž 
dosti často nalézti lístky s malým jen zářezem nahoře, nebo se zářezem 
až do poloviny sahajícím. Dále nalezneme lístky přes polovinu rozdělené 
a konečně i lístky, které spolu na basi jen souvisejí. 
(Obr. 5.). Z toho nutně plyne, že se zde okvětni lístky 
mohou rozmnožovati dedoublováním, tedy podélným 
rozdělováním ve 2 samostatné lístky. Jelikož ony 
případy částečně rozdělených lístků jsou tak časté, 
jsem toho náhledu, že se zde pomnožování děje de- 
doublací veskrze ve všech případech, aspoň jistě u to- 
hoto druhu. Dalším důkazem pro tento názor jest ta 
okolnost, že při 5, 6 i při 7 lístcích nestojí nikdy žádný 
uvnitř kruhu ostatních lístků, nýbrž vždy s nimi při- 
bližně v jednom kruhu. — Také u druhu C. J ackmani , 
který pěstuje se na zdích a má překrásné, velké, fia- 
lové květy, můžeme nalézti často místo 4 normálních 
lístků 5; při tom někdy též 2 spolu na basi souvisejí, 
takže opět jest patrno, že se zde děje dedoublování. — 
Podobně asi rozmnožil se počet okvětních dedoublací u druhů C. hexa- 
pctala a C. decapetala, při čemž však již větší počet lístků se více ustálil. 
dělení perigonů u 
Clematis ncta. 
Jinak tomu je však na pf. u druhu C. cylindrica, kde najdeme květy 
též s 5 lístky perigonními, při tom však onen 5. lístek stojí zcela patrně 
uvnitř kruhu, tvořeného normálními 4 lístky a sice v mezeře mezi 2. 
Tu je patrno, že tento lístek vstoupil na místo tyčinky. 
Musíme tedy zde u r. Clematis přijmouti u některých druhů po- 
množování dedoublací, kdežto u jiných druhů pomnožování způsobem, 
stejným jako u většiny ostatních Ramunculaceí, totiž vstupováním nad- 
početných perigonů na místo tyčinek. 
Viděli jsme tedy, že počet okvětních lístků, ať již jest rozlišen kalich 
a koruna nebo ne, skoro u všech Ranunculaceí nejen v mezích téhož rodu, 
nýbrž i téhož druhu velmi značně variruje a že meze těchto variací jsou 
u některých druhů velice široké, daleko širší než jak jsme to zvyklí ví- 
dati u jiných rostlin krytosemenných. 
Musíme však upozorniti ještě na jednu okolnost. Při výčtu rodů 
a druhů s nestálým počtem lístků okvětních úplně jsme pominuli druhy 
r. Delphinium a Aconitum, jež vesměs mají květy zygomorfické. U těchto 
rodů totiž jest počet a postavení lístků okvětních velice konstantní, výjimky 
velice řídké. U naší stračky na pf. D. Consolida nepodařilo se mi nalézti 
ani jednu odchylku od normálního počtu lístků okvětních, ač ohledával 
jsem sta květů. Uvádějí se v literatuře příklady částečně plných květů 
u D. Consolida nebo u jiných druhů, zvláště u D. Ajacis, ale sám nemohu 
toho potvrdí ti; patrně jest normální stav oproti ostatním Ranunculaceím 
zde daleko stálejší. 
Lili. 
