18 
U druhu P. officinalis našel jsem přechodní tvary mezi petaly a 
tyčinkami; myslím, že takové tvary vyskytují se i u jiných druhů r. 
Paeonia. 
Pozorovali jsme tedy tvary přechodní mezi jednotlivými částmi 
květními opět skoro u všech rodů čel. Ranunculaeeae a zvláště tam, kde 
počet petalů není konstantní, nýbrž více méně variruje nad číslo nor- 
mální. — Zajímavo jest, že u druhů r. Clematis, u nichž jsme mluvili 
o dedoublování, tvarů přechodních mezi lístky okvětními a tyčinkami 
nikdy nenalezneme. To jest nám jen dalším důkazem, že se zde skutečně 
pomnožování lístků dedoublací děje. 
Na tomto místě zmíniti se musíme o názoru některých autorů, již 
praví, že petaly vznikly přeměnou tyčinek a jako doklad uvádějí přechodní 
tvary mezi petaly a tyčinkami. Čelakovský poukazuje na to pře- 
devším u Ranunculaceí. — Stejně však mohli bychom pokládati tyčinky 
za přeměněné petaly. Nemůžeme proto názor onen uznati. Zde jednoduše 
v genetické spirále phyllomů květních zevní členy vyvinuly se co okvětní 
lístky, po případě rozlišené v sepaly a petaly, dále uvnitř tyčinky a ko- 
nečně karpelly. Ony přechodní tvary vznikly proto, že nalézaly se jaksi 
na neutrální hranici mezi oběma kategoriemi phyllomů. U Ranuncu- 
laceí pak zvláště jsou tyto přechodní tvary časté, ježto obor jednotlivých 
částí neni přesně vymezen. 
5. Předešlému zjevu zcela podobný jest zjev přechodních tvarů 
mezi lístky kališními nebo prostě okvětními a listeny. Liší se od něho 
tím, že tam ony přechodní tvary nalézaly se v mezích vlastního kvetu, 
kdežto tyto nalézají se na periferii kvetu, takže ruší vlastně hranici sa- 
motného květu. Budeme zase probírati 
postupně jednotlivé rody a případy 
ty uváděti. 
Květ podléštky — Hepatica tri- 
loba na spodu podepřen jest třemi zele- 
nými lístky involukrálními, jež oby- 
čejně laikové pokládají za kalich. Na- 
lézá se však mezi nimi a vlastními 
lístky okvětními krátká stopečka, která 
nám ukazuje, že involukrální lístky ke 
květu nepatří, nýbrž že jsou to v pře- 
slenu stojící listeny. Stává se však 
nepříliš zřídka, že některý z lístků 
involukrálních, patrně poslední v ge- 
netické spirále, jest modře zbarven a 
úplně roven lístkům okvětním. (Obr. 
10 B, o). V případě tom stopečka mezi 
involukrem a vlastním květem není 
ani zřetelná, takže se hranice mezi nimi 
Obr. 10. Hepatica triloba. A. Lístek 
dílem korunovitě zbarvený, dílem co 
involukrální zbarvený [i] , diagram 
květu, v němž se nalézal. B. květ, 
v němž 1 z involukrálních vyvinut je 
co korunovitě zbarvený lístek. 
Lili. 
