22 
byl až pod samotný květ. takže květ ten zdánlivě na první pohled měl 
5 stejných lístků okvětních. Níže však na ose stál jediný, nepárovitý, 
zpeřený list, ač na ostatní rostlině vesměs byly listy vstřícné. V úžlabí 
tohoto listn vyrůstala dceřinná osa, nesoucí pár vstřícných listu a ko- 
nečný květ, v úžlabí listů opět ještě pupeny. Ježto tato osa vedlejší 
nesla listy a 3 květy, kdežto osa hlavní pouze jeden terminální, byla 
mohutnější dceřinná než mateřská a proto ji zatlačila stranou a postavila 
se do jejího směru. Bylo to tedy vlastně sympodium. Že onen pátý 
lístek okvětní rovnal se vlastně svou morfologickou hodnotou onomu 
prvnímu zpeřenému listu, vysvítalo též z toho, že v úžlabí jeho, ač byl 
petaloidné zbarven, nalézal se nepatrný pupen. (Obr. 13). 
Zjevy, jaké jsme tu uváděli na př. u r. Hepatica, Ranunculus, Caltha, 
Paeonia, Clematis, mohli bychom jen u nepatrného počtu rostlin pozo- 
rovati. Svědčí to o tom, že zde obor vlastního kvetu skutečně není ještě 
přesně vymezen, když mohou tak často tvary přechodní se vyskytovati. — 
Pomýšlejíce na tyto zjevy, mohli bychom souhlasiti s názorem Eichle- 
rovým, že ponětí květu nedá se přesně vymeziti, jelikož nevíme, kterou 
část máme již ke květu počítati. E i c h 1 e r ovšem při tom pomýšlel na 
vajíčka a placenty, pokládaje je za zvláštní útvary osní, což ovšem folio- 
lární theorie vajíček nepřipouští. 
(i. Náchylnost k acyklii. Tu můžeme sledovati všude tam, kde počet 
lístků okvětních není konstantní, nýbrž více méně kolísá a to jak u rodů, 
jež mají jednoduché okvětí, tak i u rodů, jež mají rozlišený kalich a korunu; 
u těchto však již jeví se acyklie zpravidla jen v koruně, kdežto kalich 
vždy již skoro zůstává uzavřeným cyklem. 
U r. Hepatica a Anemone jest v oněch případech, kdy okvětí tvořeno 
jest 5 nebo 6 lístky, květ hemicyklický, neboť lístky ty stojí bud 5 v kruhu 
jednom, nebo ve 2 kruzích po 3. Je-li však lístků již 7, pořádek 2. cyklu 
se porušuje a květ jest jen v zevním okvětí v 1 kruhu cyklický. Při větším 
počtu lístku okvětních, na př. při 9 nebo 11 zrušuje se pořádek i prvého 
kruhu okvětního a celý květ jest pak již acyklický, neboť spirala postu- 
puje nerušeně s jistou divergencí, která do středu květu se pozvolna umen- 
šuje od periiene květu, v některých případech vlastně již od lístku invo- 
lukrálných (Hepatica) nepřetržitě celým okvětím, četnými tyčinkami 
až k posledním karpollum. — U r. Pulsatilla nikdy počet okvětních lístků 
tak nestoupá, zůstává proto vždy aspoň zevní troj Četný kruh okvětní za- 
chován. 
U r. Ranunculus zůstává téměř vždy zachován aspoň kruh kališní, 
koruna však v případech, kdy je počet lístků korunních větší než 5, stává 
se spirální, takže květ jest pak acyklický již od koruny. To pěkně se jeví 
na př. u R. acris, je-li počet lístku korunních 9, 10 nebo I l. Stejně tak 
je tomu u druhu R. lanuginosus, rutaefolius, bullatus, millefoliatus, flabel- 
lata, californicus a celé řadv jiných druhů u větší nebo menší míře. Zvláště 
u druhů r. Callianthcmum a Batrachium bývá počet lístků korunních velký, 
LIM. 
