24 
zvrácení se hemicyklie v acyklii ve květech Ranunculaceí za zjev ata- 
vistický. 
7. Náchylnost k eucyklii. Tato kapitola má pro nás velkou důleži- 
tost, neboť jedná se nám o to dokázati, že v čeledi Ranunculaceae ta- 
ková náchylnost skutečně se jeví a že tato tendence jest zjevem progres- 
sivním. 
U r. Anemonc a Hepatica jsme pravili v předešlé kapitole, že květ 
stává se eucyklickým, je-li počet lístků okvětních větši než 6, řekli jsme 
však dále, že tato eucyklie jest dokonalá zvláště při počtu 7, 9, 11 lístků 
okvětních, tedy jak vidno při lichém počtu lístků. Naskytuje se tedy otázka, 
co se stane, je-li sudý počet lístků 8, 10, 12 vyvinut? Na tuto otázku 
musíme odpověděti, že v některých případech i tu zůstává květ acyklický, 
avšak ne vždy. Často můžeme pozorovati, že při 8 lístcích okvětních 
tvoří tyto dva kruhy po 4 vzájemně se střídající. Stejně tak tomu jest 
při 10 lístcích nebo dokonce i při 12 a to jak u r. Anemone, ovšem hlavně 
u A. nemorosa, tak i u Hepatica triloba. Zajímavý jest zjev tento v oněch 
případech, kdy při 8 lístcích okvětních jsou vyvinuty 4 lístky involukrální 
a při 10 lístcích okvětních 5 lístků involukrálních. Tu snaží se tyto lístky 
involukrální postaviti se tak, aby střídali se s následujícím kruhem okvět- 
ním, takže máme pak tu 3 kruhy 4-četné, eventuelně 5-četné, vzájemně 
se střídající. (Obr. I). 
Zvláště však zajímavé a pro nás důležité jsou případy, kdy okvětí, 
vyvinuté ve 2 kruzích, jeví snahu rozlišiti se i barvou ve 2 kruhy rozdílné, 
tedy jakousi korunu a zevní kalich. Případ takový zaznamenává T h. 
Irmisch (Bot. Zeitung VI. p. 2171. Nalezl více rostlin Anemone ne- 
morosa, jež měly okvětní lístky daleko kratší, jen asi třetinu tak dlouhé 
jako u květů normálních. Při tom rozlišeny byly 2 trojčetné kruhy: zevní 
skládal se z lístků kratších asi o V s než vnitřní zevní tyto lístky byty 
tmavší a při tom daleko širší, srdčité, ve špičku krátkou vybíhající, kdežto 
vnitřní 3, bledší, měli stejnou podobu, jakou mají okvětní lístky ve kvě- 
tech normálních. Jinak v tyčinkách i karpellech byty květy ty normální. 
Irmisch praví, že tu jest zřetelné rozlišení barvou, tvarem i velkostí dvou 
kruhů okvětních, kalicha a koruny. Ke konci podotýká, že zjev tento 
nedá se vysvětliti co náhodná monstrosita, nýbrž že se tu spíše projevuje 
příbuznost s r. Ranuncuhis a Adonis, jelikož tu je zjevné napodobení 
kalicha a koruny těchto rostlin. - — Bylo by jistě zaj únavo sledovati po- 
tomstvo těchto rostlin a stanovití do jaké míry ono rozlišení dvou kruhů 
by bylo konstantním. My v tom vidíme skutečnou tendenci k rozlišení 
kalicha a koruny, neboť případy ty nejsou ojedinělé. Podobný zjev po- 
zoroval i professor Velenovský, taktéž u Anemone nemorosa. Se 
třemi lístky okvětními vnitřními, zcela normálními, střídali se 3 vnější, 
jen asi polovinu tak dlouhé, jiného tvaru, barvy zelené. Tedy rozlišení 
kalicha a koruny ještě patrnější. (Obr. 14). Sám jsem nalezl stejný případ, 
jenom že ony kratší zevní lístky nebyly zelené, nýbrž jen tmavěji zbarveny 
L 1 1 1 . 
