29 
Magnoliaceae jsou typem prastarým. Zajímavo jest, že i u Magnoliaceí 
shledáváme se s jakýmisi náběhy k hemicyklii. Na př. u Illicium flori- 
danurn tvoří tyčinky 3 kruhy po 13, u /. religiosum 2 kruhy 8-četné. - 
Dokladem pro názor, že acyklické květv byly u Ranunculaceí původní, 
jsou nám také květy sezelenalé a plné, jež obyčejně jsou úplně acyklické. 
• — Konečně u věsti můžeme, že u nej modernějšího a nej rozčleněnějšího 
rodu Ranunculus jest hemicyklie značně již ustálena a poměrně zřídka 
se zvrací. 
Pratypem květů Ranunculaceí nám tedy může býti květ mono- 
typického rodu Calycanthus, jenž jest veskrze acyklický, spirála postupně 
prochází od listenu v barevné lístky okvětní, v tyčinky a konečně i kar- 
pelly. Na druhé straně pak by jaksi stál typ druhý, dokonale cyklický 
s určitým a stejným počtem členů ve všech kruzích a se vzájemným jich 
střídáním. 
Vedle této přeměny plánu květního acyklického postupně v hemi- 
cyklický a eucyklický, můžeme souběžně pozorovati i přeměnu poly- 
merie a polycyklie v oligomerii a oligocyklii. Ve květu acyklickém, jaký 
nám představuje na př. květ r. Calycanthus, můžeme mluviti o polymerů, 
nikoliv ovšem o polycyklii; spirála tvořena jest značným počtem lístků 
okvětních, tyčinek a karpellů. Za další stupeň můžeme pokládati květy 
hemicyklické, při čemž utvořené již cykly jsou tvořeny větším počtem 
členů. Jako příklad takových květů mohli bychom uvésti právě zmíněné 
květy r. Illicium, dále též výše uvedené květy A. blanda a po př. A. ver- 
nalis, jehož koruna bývá tvořena 2 kruhy 8-četnými. 
Další stupeň na této přeměně tvoří květy oligomerické, avšak poly- 
cyklické. Příklad takových květů nám poskytuje r. Aquilegia, kde vidíme 
ustáleno sice již číslo 5, avšak části květní, především ovšem tyčinky 
vyvinuty jsou ve velkém počtu kruhů. Při tom zároveň však již vidíme, 
že i počet karpellů se zmenšil na 5, ač někdy i tu vyskytuje se číslo větší, 
po př. až 10 karpellů ve 2 kruzích. 2 kruhy karpellů v tomto případě 
musíme pokládati za zjev atavistieký, návrat k starší polycyklii. — Ta- 
kovou oligomerickou polymerů vidíme důsledně provedenu v čel. Ber- 
beridaceae, jež jest dosti blízce příbuzná Ranunculaceím a vznikla z pů- 
vodní skupiny co paralellní eucyklická čeled Ranunculaceím. 
Další a poslední stupeň by v tomto vývoji tvořila oligomerická 
oligocyklie, jíž příklad vlastně v čel. Ranunculaceí vůbec nemáme, nýbrž 
jen přiblížení se a to nej bližší právě u zmíněných brasilských druhů Ra- 
nunculus (R. sessilijlorus a R. flagelliformis), kde jen několik nadpočet- 
ných karpellů vadí, abychom tu měli veskrze oligocyklický, pentame- 
rický plán květní, jaký musíme pokládati za cíl vývoje plánu květního 
u Ranunculaceí. — Tedy postupnou řadu zahajuje polymerická acyklie, 
pak následuje polymerická hemicyklie, dále oligomerická hemicyklie, 
oligomerická poly-eucyklie, a konečným cílem jest oligomerická oligo- 
eucyklie, specielně zde pentamerická eucyklie, tedy květ s 5 lístky ka- 
LIII. 
