o 
dalekohledem A připevněným na stolku dělícího stroje /, postaveného na 
kamenném podstavci ve vzdálenosti asi 2 m od paprsku. Na škále P od- 
čítají se celé millimetry, na bubnu B setiny. Sklonem dalekohledu mění 
se výška, v níž na paprsku se odečítá. Na druhém dalekohledu Z se škálou 
měří se uhlové otočení zrcádka Heydweillerova elektrometru W. Úkolem 
práce bylo srovnává ti tato otočení a horizontální posunutí dalekohledu A. 
Práce předběžné. 
Základním předpokladem pro práci bylo zjednati přesně definovaný 
,, hladký" vodní paprsek. Veliké obtíže působilo, že voda z pražského 
vodovodu obsahovala značné množství hrubých znečistěnin, které íse 
usazoval}/ v místech, v nichž proud byl škrcením regulován a tím měn ly 
množství vody za sekundu vytékající. Tato závada byla odstraněna 
zmíněnou již filtrací skleněnou vlnou. Také způsob regulace přítoku 
není bez vlivu; různé druhy kohoutů vsunovány do toku před skleněnou 
trubicí S (obr. 2.). Sekundové množství vytékající vody měnilo se 
během 10 minut o 8% až 10%. Po mnohých způsobech zkoušení uznán 
za nej lepší způsob regulace svírání kaučukové trubice šroubovými tlač- 
karni a to blízko u trychtýře T v místech A' (obr. 2.). Pak během čtvrt 
hodiny neměnilo se vytékající množství v rozmezí + x /i%- Množství to 
stanoveno během celé práce tím způsobem, že po dobu stopkami na % 
vteřiny přesně stanovenou zachycován paprsek do graduované mensury, 
kde odečítán př 'slušný objem. Při tom nutno dbáti toho, aby paprsek 
dopadal „hladce", t. j. neroztříštěný do mensury, neboť z prací S a v ár- 
iových je známo, že zvuk vznikající dopadem rychlého sledu kapek na 
hlad nu vodní, modifikuje poněkud vytékající množství. 
Druhým předpokladem bylo, že hladký paprsek zůstává přesně 
v téže rovině vertikální, nedoznávaje nijakých postranních oscillací. Tento 
předpoklad jest splněn s překvapující přesností; zastavíme-li nitkový kříž 
dalekohledu .1 (obr. 3.) na poboční konturu paprsku, jeví se naprosto 
nepohnutou, ač by i malé pohyby o několik málo setin millimetru byly 
dobře pozorovatelnými. Sluší připomenouti, že takovéhoto hladkého ne- 
pohnutého paprsku docílilo se pouze tehdy, když v celém vedení vody 
trubicemi nebylo žádné bubliny vzduchové. Byl tudíž vždy před započetím 
měření otevřením tlaček A' (obr. 2.) zjednán prudký vodní proud, jenž 
veškeré bubliny vzduchové ssebou strhne. 
Předběžnými pokusy zjištěno, že u trubic o vnějším průměru mezi 
5 až 12 mm roste délka hladkého paprsku (t. j. vzdálenost mezi ústím tru- 
bice a místem, kde se paprsek tříští v kapky) sc sekundovým množstvím 
výtok ovým a to velmi přibližně úměrně. Na průměru trubice za téhož množství 
závisí pouze nepatrně. U trubic širších dá se docíliti hladkých paprsků 
delších než u trubic úzkých; příkladem: u trubice vnějšího průměru 12-9 mm 
(vnitřního 1T2 mm) obnášela maximální délka hladkého paprsku ca. 50 cm 
LVI. 
