12 
F = 
i 7T G . 
Provedením differenciace a položením % = 0 ve výsledku obdržíme 
c d _ e d 
ti ' d 2 -f- y 2 n ' r 2 
Tím jest úloha řešena, neboť můžeme přes dané el. pole superpono- 
vali pole o potenciálu — V na desce a — V na paprsku a tak učinit 
potenciál desky A 0 a potenciál paprsku = 0. 
Hustoty náboje na stěně (ovšem nekonečné ) ubývá s kvadrátem 
vzdálenosti od paprsku. 
Při vzdálenosti 7-3 cm středu stěny od paprsku jest vzdálenost kraje 
jejího od paprsku asi 19 cm, tedy poměr obou 
7-3 
19 
1 
2 : 6 
při 
vzdálenosti 
23-3 cm jest tento poměr asi - - - ^ 
Síla přitažlivá na paprsek působící 
od úzkého pásu stěny s paprskem rovnoběžného bude úměrná - , tedy - 
r- ' r' 1 
Kdežto tedy přitažlivý vliv úzkého vertikálního pásu na kraji desky za 
malé vzdálenosti 7-3 cm obnáší pouze ^ J , t. j. přibližně ^ 
přitažlivé síly od pásu centrálního, stejně širokého, jest tento poměr za 
/ ] y 23-3 1 
nei větší užité vzdálenosti 23-3 cm roven ) . t. j. asi - . Hran 
J V 1-25 / 29 1 3 J 
ted)- kraje desky značnou roli v tomto druhém případě a ovšem také ty 
části , stěny", které by ji činily -- prakticky — „nekonečnou", ale kterých 
deska již nemá. Podobně je tomu v. druhém případě s velikým vlivem 
poruch pole na krajích. Tyto úvahy, dle povahy věci samé pouze appro- 
ximativní, nechtějí a nemohou býti průkaznými; jich účelem jest jediné 
a pouze poukázati na jednu z možných okolností, jež by mohla vésti k vy- 
světlení pozorovaného zjevu. 
Že pak zákon úměrnosti i při větších vzdálenostech od stěny jest 
přesněji splněn, je-li stěna širší, tomu svědčí na př. následující řada pozo- 
rovací s nejužší trubicí ve vzdálenosti od stěny 10-91 cm při délce paprsku 
20-05 cm, při čemž byla deska svou dlouhou stranou (50 cm) položena ho- 
rizontálně, 
kratší (35 
cm) vertikálně. 
y mm 
V 2 
y 
V 2 
A abs. 
A v*/ 
4-23 
2035 
0-002079 
A 0-0 
i .<*» a 0 
8-97 
4342 
2067 
- 0 000012 
— 0-58 
12-16 
5854 
2078 
01 
— 0-05 
15-60 
7477 
2087 
+ 08 
+ 0-39 
16-45 
7888 
2085 
+ 06 
+ 0-29 
Střed 0-20% 
LVI. 
