12 
pající intensitou proudu. Jest ovšem možno, že tato druhá příčina jest 
sekundární, vznikajíc teprve elektrodynamickou rotací samou. 
Snaha má proto ovšem nesla se za tím, zkoumati odpor pevné (zmrzlé) 
rtuti v magnetickém poli; pokusy ty, ač vyžadovaly značné doby a použito 
bylo při nich všech možných opatření — chlazení dálo se pevným kyslič- 
níkem uhličitým — přece nedařily se tak, aby bezpečně mohlo se z nich 
usuzovati. Nebylo totiž naprosto možno vyloučiti oproti malé změně 
v odporu magnetickým polem velikou jeho změnu s teplotou, jež nedala 
se udržeti ani po krátkou dobu jednoho měření přes veškeré kautely do- 
statečně stálou. 
Srovnáme-li ještě podaná měření se všemi, která dříve již byla vy- 
konána, můžeme tvrditi: 
Měření Drude-ova a Nernst-ova, ježto průměr kapiláry není udán, 
jsou neúplná. Výsledku svého, že totiž zlwjw umenšuje se s rostoucí inten- 
sitou proudu v kapiláře, nepovšimli si také více, než že toliko pozname- 
návají: Die Widerstandszu nahrne ándert sicli ais merklich mit der Inten- 
sitát des das Ouecksilber durchfliefienclen Stromes . . . 
Měřeni Berndt-ova jsou rovněž neúplná — - neudána intensita proudu. 
V kapiláře 0,29 mm nenalézá Berndt změny v odporu jedině proto, že 
používá příliš slabého pole magnetického (toliko 3040 Gauss) a longitudi- 
náln' effekty, jak je také přímo patrno z prvého našeho diagramu, jeví se 
znatelně teprve v polích značně sdných. 
Měření Felixova a Novákova, pokud týká se chodu zjevu, nikoliv 
číselných hodnot, si v podstatě neodporují. Stačí pouze podívati se na 
přiložený náš diagram druhý a třetí, a ihned rozdíl jejich se nám objasní. 
Felix totiž měří změnu odporu v kapilárách — pokud udal jejich průměr 
— -značně tlustých, Novák však používá ponejvíce kapilár tenounkých, 
oba pak pracují různou intensitou proudu. Novák proto nemůže v kapiláře 
0,2 mm průměru nalézti změny v odporu, metoda, které užil úmyslně po 
vzoru Felixově, chtěje měření jeho opakovat' — sám poznamenává, že 
jest naprosto nevhodnou — • není dosti citlivou, aby mohl přesně měřiti 
změny menší setin, resp. tisícin procenta. Hodnot}-, jež udává pro změnu 
v odporu, jsou i dle našich, ač téhož řádu, přece jen příliš veliké. Číselné 
údaje Felixovy svou značnou velikostí, má -li zjev býti spojitým, se dle 
našich měření vylučují a zjevy, jež pozoroval, jistě asi vznikají vlivy 
sekundárními, jež nebyly dostatečně vyloučeny metodou samou. 
Budiž mi na místě tomto dovoleno poděkovati panu dvornímu 
radovi Dr. V. Strouhalovi a panu prof. Dr. B. Kučerovi za ochotu, kterou 
mi vždy vycházeli vstříc při mé práci i za cenné jejich pokyny. p 
V Praze, ve fysikálním ústavu české university ř 
v listopadu 1910. 
LVII. 
