51 
.. n som af ehlorbarium. Uppsamlar man den 
va . Wllniii-en, så länge den är rent mörkgrön, 
g r0Ua ‘ . j e a Begynt blanda sig med den gula 
Äle Ar med saulyra och utdra- 
£ ' älåsvran med piA s.nå portioner eter, som 
Wii' grto, b» "«■« ett ff#“f fi, “; 
hvilkct i allo förhåller sig såsom bladgroilt. 
\ L åberopar de försök jag anfört i Lärboken 
(idje Tyska UpL T. IX. p. 38l> till hvdka jag 
har ingenting att här lägga. 
Men jag skall här redogöra för några lörsök 
m ed en gallsten af en menniska, af alldeles lika 
na tur med den Thenard undersökt af en elefant 
och L. Gmetan af en oxe. 
Den var af en 66 års man, som i många 
år lidit af lefversjukdom, och fanns, vid liköpp- 
ningen, i gallblåsan. Den hade en hasselnöts stor- 
lek och var mörk till färgen. Under torkning 
utom kroppen sönderföll den till ett groft pulver 
af små brustna stycken, af svart färg, men som 
vid rifuing gåfvo ett vackert brandgalt pulver. 
Detta pulver förhöll sig fullkomligt såsom Gmelin 
uppgifvit. 
Vatten utdrog derur bililulvin i ringa q van- 
titet, h varur saltsyra fällde en oren bilifulvin- 
syra. Ammoniak utdrog en liten qvantitet af 
gallans bittra syror och något återstående biliful- 
vm. Alkohol färgade sig gulaktig och afsatte un- 
der frivillig afdunstning feta syror; men hvart 
och ett af dessa lösningsmedel upplöste ganska 
Med kaustikt kali gaf den i köld en gul vät- 
ska som i kokning bief grön, ända till gulaktigt 
noikgron. Den afsdades, och återstoden behand- 
w» med njrtt kali och gaf i flera omgångar 
a upplösningar. Dessa silade lösningar blan- 
