skjuter ur vattenfri alkohol i grupper af små 
pvismer. Vattenhål tig alkohol afsätter den, under 
frivillig' afdunstning, i en hallflytande, färglös mag- 
jD a , som snart bildar manimeloner af samman- 
växta pr ismer. Den är blott i ringa grad löslig 
i eter, det olösta bildar en magma, som i vat- 
tenhaltig eter, efter kortare eller längre tid, van- 
ligen mom få dagar, förvandlar sig till en volu- 
minösare massa af hvita kristallblad. Var choliu- 
syra inblandad, så bibehåller sig denna inunder, 
i form af magma. 
Cholsyran ger egna salter med baserna , som 
utmärka sig genom en först sötaktig och efteråt 
besk smak, hvari det beska är vida starkare än 
det söta, som är obetydligt. De skumma icke 
och fällas icke ur sin concentrerade lösning af 
kaustikt eller kolsyradt alkali eller af koksalt. 
Denna syra fälles af ättiksyra och andra starkare 
syror. Den faller likt fellinsyran, men förvandlar 
sig om några timmar i ett fint kristallmjöl. Den 
ger med alkalierna neutrala och tvefaldt chol- 
syrade föreningar. De sednare äro svårlösta, pul- 
verfor miga. Cholsyradt natron, afdunstadt i vär- 
me, anskjuter i en massa af fina kristaller, men 
under frivillig afdunstning i en genomskinlig, 
gummilik massa, som spricker. Ammoniaksaltet 
ieninar, efter frivillig afdunstning, en genomskin- 
lig, sprucken massa, som till stor del är olöslig 
i vatten, kolsyregas utfäller det upplösta, det af- 
satta är tvefaldt cholsyrad ammoniak. Barytsal- 
tet anskjuter i fina kristaller, antingen det af- 
dunstas i köld eller varme. Det är löslig t i al- 
kohol och anskjuter under frivillig afdunstning 
kring vätskans kant i en ring af fina hvita nålar. 
Kolsyra inledd i lösningen i vatten utfäller först 
litet kolsyrad baryt, och om en stund gelatine- 
