1 
60 
rar vätskan till ett genomskinligt golee, som 
tvefaldt cholsvrad baryt. Sönderrördt och n, ' l| 
på filtrum samt tvättadt, låter det lösa sig- j 
kohol , som under frivillig afdunstning afsii|| (1 
det i fina kristaller. Ur alkohol-lösningen utfäli ' 
barythalten af kolsyra och alkolioln innehåller f',,- 
syra, som under frivillig afdunstning anskjuter dr r 
ur. För att utfälla hela barythalten måste alkohol 
vara föga vattenhaltig. Med kalkjord och tall- 
jord äro cholsyrans föreningar lösliga i vatten 
Salter af lerjord och zirkonjord gifva med eh 0 | 
syrad, t natron hvita, voluminösa fällningar, d,^ 
förra olöslig, den sednare något löslig i vatten 
Salter af manganoxidui zinkoxid och kopparoxid 
gifva voluminösa fällningar, som länge uppled 
sig, innan de hl i fva beständiga, af dessa är man, 
ganföreningen lösligast. ChoJsyrad blyoxid , c/vic/,. 
sil fveroxicl och silfveroxid äro alla mycket j.ö s , 
liga i vatten. 
Med bil in ger cholsyran en hilicholsy ra 
som liknar de förut beskrifna, men är icke lösli» 
i vatten. Den artificielt beredda är på det sä Uo 
löslig, att litet bilin upplöses och afskikl clioi- 
syra mjölkar dess lösning. 
Kokad med saltsyra af 1.13 förvandlas chol- 
syran till dyslysin. Men detta ger vid behand- 
ling med alkohol och kalihydrat icke cholsyra 
åter, utan fellinsyra blandad med litet chol in- 
sy ra. 
8 . Feilansyrct. 
Denna syra fås ur gammal galla. Den in- 
nebålles i eterlösningen, b varur cholsyran afsall 
sig i kristaller, jemte fellinsyra, från hvilken drn 
skiljes derigenom att fellansyran ger ett i val- 
