62 
jord, hvarvid fellinsyran alldeles utskiljes; ( ] 
mesta af fella na tet låter ej på detta sätt sönderd' 1 
la sig. Detta bifellanat bildas också, då fella Usy I 
behandlas med barytvatten; men skiljer sig , 
den till utseendet lika feil insy ra de ba ryten dep' 1 
genom, att bifellanatet småningom löser allclej, 
upp sig, då fellinatet blir olöst men ba ifHytanc],. 
Fella nsyrad baryt fram ter en besynnerlighet, S0( j| 
jag ej rätt säkert kan förklara. Oaktadt det 
lösligt i vatten, fälies ättiksyrad baryt, och näg (Jt 
äfven chlorbarium, af fella nsyradt alkali, som \ u 
drypes; fällningen är en mjölkig massa, som tiu, rt 
sjunker. Den uppkommer äfven då fellansynp 
baryt indrypes i barytsalter. Då den är ym Uu 
gare i ättiksyrad baryt än i chlorbarium, så kan 
den utvisa bildning af olika trögiösta dubbelsak 
ter. Fel la nsyrad baryt fälles icke af en ej allt 
för stark lösning af koksalt. Kalksaltet förhåller 
sig såsom ba rytsal tet. Med lerjord fås en volu- 
minös hvit fällning, med zirkonjord äfvenså, men 
den är något löslig i vatten. Man ganoxidul -före- 
ningen är något löslig i vatten, den är flock ig, 
voluminös och blir icke klibbig eller samma ngro- 
ende, såsom den feliinsyrade. Zinksaltet är en 
voluminös förening, föga löslig. Med blyoxid ger 
fellansyran ett lösligt salt, likt det med barvt- 
jord, men fällningen med basisk ättiksyracl blyoxid 
i öf versko 1 1 är voluminös, icke sammanbakande och 
icke löslig i vatten. Med kopparoxid fås en vo- 
luminös grågrön fällning. Med c/vicksil fverchloi kl 
ger fellansyraclt alkali en ringa opalisering ocli 
med salpetersyrad silfveroxid en hvit, voluminös, 
i vatten olöslig fällning. 
I allmänhet skilja sig fellansyrade fällningar 
från feliinsyrade, derigenom att de icke samman- 
