66 
2. Antag 
00 
y J + x 2 ) 
cosaxJ* t 
.2^ 
genom 
att differentiera i afseende pä a erhäU es 
<■//* 
C 'x si 
00 . 7 
.r sin axax 
0 
1 
(1 4- 
sin <z.r 
i- 7- 
«-iy c 
CO 
COS ^ X rf* 
- j^rr) ' ( i + , >) n - 1 2 («-iy a + . » 
eller, emedan termen utom integral-tecknet för. 
svinner för de gifna gränserna, dä n ar > 1 , 
CO 
*> 1 
cos fl* 
n- i 
(1+ x 2 ) 
Tvenne successiva diflerentiationer at f gilva onie* 
delbarligen 
cos ax dx 
Ti 
d\y f*x 2 c 
O 
oeli man finner utan svårighet, att den differen- 
tial-eqvation , hvarittaf y beror, är 
dy 2(/x— l) dy 0 
cla 2 a da ' 
• 4 • é • i 
(I) 
3. För att nu i allmänhet kunna inse, när 
denna eqvation är integrabel, vilja vi transfer-- 
mera den till en annan af Riccatis form. Antag 
fördenskull 
y — u. a 1 ~ ' ; 
då blir 
d~u f n.n— 1\ 
+ — ) = °. 
och, om u = ef vda , 
dv n%n — i 
T +^ 2 -l- — =±0* 
cla a 2 
