76 
formationen# förhållande i den branta kli nt e n 
vid haftatranden. Från ha sy lan och upp ti U 
en betydlig höjd ligger l ? vi ^ rlta f C Ä"i^V If^ 
de tö fv er först en tunn bädd af balei ■ , of Ver 
h vilken träffas: ett lager al Faxokalk of Ver 
denna den så kallade Liimslenen ellei Ll ege . 
k rid led t, utgörande ett makligt Jaget , ivar s 
flinta är ogenomskinlig och bildar saminanhän, 
ffan de hvarf. Återkommen till Skåne undersökte 
fgcr å nyo kritlagret vid Ö. Torp och jag trodde 
mig finna, alt det var fullkomligt identiskt med 
Blegkridtét i Slevens klint. Denna bergart kän- 
nes i mineralogiskt hänseende d eri -enom, att 
den aldrig har i rad lagda körtlar och bollar af 
svart flinta, men deremol sammanhängande fl oar 
af mer eller mindre gråflinla, som, liksom sjell- 
va kalken, torde innehålla mycken lerjord. Kal- 
ken mellan dessa lloar är mer eller mindre grå- 
aktig, dels så lös och spröd att han derföre ej 
duger a t L skrifva med, och dels betydligt hård, 
stundom af samma konsistens sem den mergel- 
skiffer, hvilken nyttjas Lill lithografi. Beträf- 
fande petrifika terna , sä äro äfven de, åtminstone 
till en del, olika sk ri fk ri tans. I Blegkridtet, som 
jag på Svenska ville kalla Gråkrita, förekomma 
ett par egna arter af Ananchytes en art Crania 
och framför allt bågböjda cylindrar med knolt- 
rig yta och hörande till ett slägte, som står nära 
Spongia och som jag kallat Ophiomorpha . Min 
ledsagare till stället, v. Pastor Stenbäck, för- 
säkrade mig, att nrtan på djupet under kritlagret 
stundom träffat på ett lager af blålera. Detta 
förhållande förtjenar att närmare undersökas, ty 
sannolikt skall man öfver denna blålera träffa 
Faxökalk , hvilken jag redan 1815 trodde mig 
finna nära Limhamn. — Samma la-er, som fin- 
