i denna lösning reagerar alkaliskt och icke läller 
blyoxid med tillslaget barytvatten. 
liopparoxidsalLet (med kopparcldorid) bildar 
e n flockig, blekgrön, i vatten olöslig fällning. 
Qmcksilf ver oxids . t 1 tet synes vara lösligl, eme- 
dan med lösning af qvicksilfverchlorid fellinsyradt 
alkali icke ger fällning, ehuru vätskan tager en 
svag opalisering. 
Siif ver oxids cdtet är en klibbig förening, nu- 
got lös lig i vatten, lättlöst i alkohol. 
Fcllinsy ran fås bäst ren af färsk galla , på det 
sätt jag vid det detaljerade analytiska profvet an- 
ajfvit, efter eteråterstodens behandling först med 
barytvatten, sedan med eter och slutligen med 
alkohol, som upplöser ren fellinsyrad baryt, h var- 
ur syran afskiljes. 
Prof på dess renhet är, att den vid fällning 
icke sammanklibbar och icke vid torkning hårdnar 
till en massa. I detta fall håller den feta syror , 
eller med bi lin kopplade syror. 
Från oljsyra befrias den bäst, om det neutrala 
blysaltet behandlas med eter, som upplöser bio- 
leat af blyoxid med Jemning af ett basiskt fellina t. 
Från kopplade bilinsyror genom upplösning i smärre 
qvantiteter eter, som upplöser fellinsyran och 
lemnar de kopplade syrorna i form af en magma. 
Från cholinsyra skiljes den på samma sätt, äl ven- 
som genom cholinsyrans fällning ur ett i alkohol 
upplöst fellinsyradt salt med chlorbarium. Från 
cholsyra och fellansyra medelst behandling med 
utspädt barytvatten, som sedan afdunstas till dess 
att i värme fellinsyrad baryt afsättes, då man 
låter vätskan svalna, och sedan afhäller upplös- 
ningen af fellansyrad och cholsyrad baryt. 
Under dessa behandlingar inträffar att syran 
stundom färgar sig och blir gulaktig. Jag har 
